Провадження № 2/243/335/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Соловйової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Коваленка В.В.,

Учасники справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману суму пенсію та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману суму пенсію та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що матір`ю позивача є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання перебувала на пенсійному обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримувала пенсію за віком. 01 березня 2016 року ОСОБА_2 було призупинено виплату пенсію. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, а з 01 квітня 2021 року пенсійна справа ОСОБА_2 була знята з обліку, у зв`язку зі смертю.

08 жовтня 2021 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно з цим свідоцтвом, останній є спадкоємцем недоотриманої пенсії в розмірі 53 729,99 грн., яка була внесена до свідоцтва про спадщину на підставі листа відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

12.10.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та відповідними документами, у тому числі вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Разом з цим, з листа ГУ ПФУ від 31.10.2025 № 47706-43149/ Щ-02/8-0500/25 позивачу стало відомо, що ГУ ПФУ визначило вищевказану суму недоотриманої пенсії (53729,99 грн.) лише за період з 11.10.2018 р. по 31.03.2021 р. При цьому ГУ ПФУ не визначило суму недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 р. (момент призупинення виплати пенсії) по 10.10.2018 р.

Крім того, до теперішнього часу ГУ ПФУ не виплатило у повному розмірі суму недоотриманої пенсії, яка була зазначена у свідоцтві про право на спадщину за законом.

Так, із суми недоотриманої пенсії (53729,99 грн), яка зазначена у свідоцтві про право на спадщину за законом, ГУ ПФУ за 4 роки, з часу звернення позивача, виплатило йому лише 16295,22 грн.

Сума в розмірі 37 434,77 грн. до теперішнього часу відповідачем так і не виплачена.

Позивач вважає, що він як спадкоємець за законом після смерті матері, набув право власності на її недоотриману пенсію за весь період призупинення останній виплати, а отже і за період з 01 березня 2016 року по 10 жовтня 2018 року.

Разом з тим, 23 грудня 2025 року позивачем було подано заяву про зміну предмета позову.

З наведених підстав та з урахуванням заяви про зміну предмета позову, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 10 жовтня 2018 року, зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачеві недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 10 жовтня 2018 р. в розмірі 28 884,33 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2906,88 грн.

Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

У встановлений судом строк відповідач Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав з таких підстав.

Так, за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Маріуполі як внутрішньо переміщена особа та як отримувач пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон №1058). Виплата пенсії була проведена по 29.02.2016 р.

Нарахування пенсійних коштів ОСОБА_2 не проводилось з 01.03.2016 р. у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Пенсійна справа була знята з обліку з 01.04.2021 р. у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева А.Г. Головним управлінням в липні 2021 року була надіслана довідка про суму недоотриманої пенсії в розмірі 53729,99 грн. за період з 23.06.2018 р. по 31.03.2021 р. з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058.

За результатом розгляду звернення від 12.10.2021 р. та наданих документів було нараховано недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у розмірі 48 540,55 грн. за період з 11.10.2018 по 31.03.2021 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058.

Таким чином, нараховану ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії у зв`язку з її смертю за період з 11.10.2018 р. по 31.03.2021 р. у розмірі 48540,55 грн. було обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року.

Відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень на загальну суму в розмірі 18 656,22 грн. за період 2022-2025 роки.

Станом на 05.12.2025 року залишок суми, нарахованої ОСОБА_1 недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 складає 29 884,33 грн.

Подальша виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, буде проведена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку № 21-2.

Щодо позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на недоотриману суму пенсії ОСОБА_2 , за період з 01.03.2016 р. по 10.10.2018 р. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману пенсію ОСОБА_2 , за період з 01.03.2016 р. по 10.10.2018 р., то відповідачем зазначено наступне.

Так, встановивши, що нарахування пенсії ОСОБА_2 припинилось з 01.03.2016 р. та за життя останньою у встановленому законом порядку не було оскаржено дії компетентного органу Пенсійного фонду України щодо не нарахування та невиплати з березня 2016 року пенсії, то Головне управління приходить до обґрунтованого висновку, що не нарахована пенсія не може входити до складу спадщини, оскільки відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія.

В даному випадку зміст позовних вимог фактично зводиться до включення до складу спадщини того майна, якого не існує та право на яке спадкодавець за час життя не набув. З наведених підстав відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 20 січня 2026 року підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи по суті призначено на 17 лютого 2026 року.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Сторони в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 травня 2021 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк Донецької області.

На підставі вищевказаного рішення суду було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 заповіту не залишила, в зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є її син, ОСОБА_1 , тобто позивач по справі.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , спадкоємець першої черги ОСОБА_1 звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

08.10.2021 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.10.2021 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Слащевим А.Г. Згідно з цим свідоцтвом, позивач є спадкоємцем недоотриманої пенсії в розмірі 53729,99 грн. Ця сума недоотриманої пенсії була внесена до свідоцтва про спадщину за законом від 08.10.2021 року на підставі листа відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.07.2021 № 0500-1520-8/28313.

Відповідачем було виплачено позивачу лише 18 656,22 грн., що відображено і знаходить своє підтвердження у відзиві на позовну заяву та позивачем не оспорюється.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зазначених в ст. 1219 ЦК України, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Донецькій області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01 березня 2016 року.

Припинення виплати ОСОБА_2 пенсії з 01 березня 2016 року суд вважає незаконним з огляду на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка діяла на час припинення виплати пенсії (1 березня 2016 р.), виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України ( положення пункту 2 втратили чинність, як такі, що є неконституційними а підставі Рішення Конституційного Суду N 25-рп/2009 від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Положення ч. 3 ст. 35 вказаного Закону регламентують порядок поновлення виплати пенсії після проходження МСЕК.

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стверджує, що пенсія ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не зверталась.

Така підстава припинення виплати пенсії законодавством, зокрема ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на день припинення виплати пенсії (1 березня 2016 року), не передбачена.

Прийняті на виконання Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» постанови Кабінету Міністрів України і виконавчих органів Пенсійного фонду України є підзаконними актами, які регулюють особливості виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, однак вони не є законами, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено законами.

Вказаний висновок суду ґрунтується на положенні, зазначеному в абз. 2 преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про те, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, припинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01 березня 2016 року нарахування і виплати ОСОБА_2 пенсії суд вважає незаконним.

Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі 243/13575/19, згідно якій припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

За змістом ч. 2 ст. 416 ЦПК України у постанові об`єднаної палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги положення ст. 1227 ЦК України про те, що суми, зокрема, пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_2 мала право на нарахування та виплату пенсії незалежно від того, чи зверталась пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії, а тому позивач як спадкоємець померлої відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання пенсії в порядку спадкування за законом, оскільки згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області надано нотаріусу відомості про суми пенсії, недоплаченої матері позивача, за період лише з 11.10.2018 р. по 31.03.2021 р. Період з 01.03.2016 р. (момент призупинення виплати пенсії) по 10.10.2018 р. відповідачем не врахований, в зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину на ці кошти позивачеві не видано. Зазначене призвело до порушення права власності позивача як спадкоємця.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті матері прийняв спадщину, до складу якої належить неотримана при житті спадкодавця пенсія, за позивачем необхідно визнати право власності на спадщину, яке не визнається відповідачем, згідно до положень ст. 392 ЦК України.

Для поновлення порушеного права власності позивача на спадкове майно, суд відповідно до положень ст. 16 ЦК України вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 р. по 10 жовтня 2018 р. в порядку спадкування за законом.

Доводи, викладені представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області у відзиві на позов, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються викладеними у цьому рішенні фактичними обставинами, встановленими судом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 11.10.2018 р. по 31.03.2021 р. у розмірі 28 884,33 грн., з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 22 грудня 2025 року, що охоплена свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.10.2021, виданим приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Слащевим А.Г.

Вказана сума відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2906,88 грн.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1227 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману суму пенсію та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності у порядку спадкування за законом на недоотриману суму пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01.03.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01.03.2016 р. по ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 11.10.2018 р. по 31.03.2021 р. у розмірі 28 884,33 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 33 коп.), що охоплена свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.10.2021 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Слащевим А.Г.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 906,88 грн. (дві тисячі дев`ятсот шість гривень 88 коп.).

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 17 лютого 2026 року.

Суддя О.О. Соловйова