Справа № 167/523/23 Головуючий у 1 інстанції: Требик В. Б.
Провадження № 22-ц/802/126/26 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Прядуна Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Обласова Сергія Анатолійовича на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 212890,19 грн.

Позов обґрунтовується тим, що 17 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № . Відповідно до цього договору позичальник отримав кредит у розмірі 154799 грн на строк 60 місяців зі сплатою річних процентів в розмірі 0,01% від суми боргу та щомісячних процентів в розмірі 3 % від суми кредиту. 23 вересня 2021 року на підставі договору № 01/09/21 право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором відступлено АТ «Таскомбанк». У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим йому направлено повідомлення-вимогу про необхідність погашення заборгованості, однак порушення не усунуті, а тому заявлено позов до суду.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року позовну заяву АТ «Таскомбанк» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість по кредитному договору від 17 вересня 2021 року № : 147857 (сто сорок сім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок тіла кредиту, 17 (сімнадцять) гривень 13 (тринадцять) копійок річних процентів, 65015 (шістдесят п`ять тисяч п`ятнадцять) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок щомісячних процентів та 3193 (три тисячі сто дев`яносто три) гривні 35 (тридцять п`ять) копійок судового збору.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року залишено без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Обласов С. А. подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначає, що на момент укладення Договору факторингу № 01/09/21 від 01.09.2021 грошові зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 17.09.2021 ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення Договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «Таскомбанк» на підставі Договору факторингу № 01/09/21 від 01.09.2021. Таким чином ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» здійснило передачу невизначених вимог, оскільки жодної вимоги щодо відповідача на момент укладення договору факторингу не існувало. Наявні в матеріалах справи реєстри прав вимоги, де боржником зазначено ОСОБА_1 , самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, а є додатками до договору та його невід`ємною частиною. Просить рішення скасувати, ухвали нове рішення яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Від представника відповідача адвоката Обласова С. А. надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.

Позивач по справі та його представник, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки апеляційний суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін та їх представників згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання згідно з вимогами ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії кредитного договору № 17 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. Згідно з п. 1.1 договору ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язалося надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2 договору сума кредиту 154799 грн, строк, на який надається кредит, 60 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3 % від суми кредиту. Пунктом 1.3 встановлено графік платежів (порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів та періодичність їх внесення).

Аналогічні відомості містяться й у копії паспорту кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» №5630192, підписаного позичальником ОСОБА_1 ..

Із виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 17 вересня 2021 року по 11 квітня 2023 року, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 154799 грн., а також сплачував суми на погашення кредиту.

З копій договору про відступлення права вимоги № 01/09/21, укладеного 1 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк`та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», реєстру прав вимоги до цього договору за 23 вересня 2021 року, вбачається, що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 17 вересня 2021 року № .

З доданого до позову повідомлення про відступлення прав вимоги вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 17 вересня 2021 року № на користь АТ «Таскомбанк», про що свідчить підпис позичальника.

Згідно з поданим позивачем розрахунком станом на 11 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору від 17 вересня 2021 року № становить 212890,19 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 147857,48 грн, заборгованість за річними процентами 17,13 грн, заборгованість за щомісячними процентами 65015,58 грн.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормою ст. 1048 ЦК передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК слідує, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З копій повідомлення-вимоги від 22 лютого 2023 року № 3567/70.2.2, опису вкладення у цінний лист, накладної № 373, фіскального чеку вбачається, що АТ «Такскомбанк» пред`явило ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2021 року № , однак така відповідачем виконана не була.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» узгодили всі істотні умови договору (суму кредиту, дату його видачі, умови повернення, нарахування та сплати процентів), відповідач погодився на отримання кредитних коштів саме на таких умовах, однак порушив їх, щомісячні платежі по поверненню кредиту не погашав, і ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги до ОСОБА_1 на користь АТ «Такскомбанк», тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача АТ «Такскомбанк» заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2021 року № : 147857,48 грн тіла кредиту, 17,13 грн річних процентів, 65015,58 грн щомісячних процентів, згідно з поданим позивачем розрахунком, який відповідачем неоспорений.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що договір факторингу між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Такскомбанк» був укладений 01 вересня 2021 року, в той час як кредитний договір був укладений 17 вересня 2021 року а тому не могли відступатися права кредитора за цим договором, не заслуговують на увагу, як такі, що не відповідають нормам матеріального права.

Так договір факторингу як правочин, на підставі якого відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, є змішаним договором, до відповідних частин якого підлягають застосуванню положення цивільного законодавства про кредит (позику) та купівлю-продаж (або заставу).

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

З огляду на необхідність застосування до договору факторингу в тому числі положень ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору факторингу можуть бути в тому числі права вимоги, які не існують на момент укладення самого договору, але які виникнуть або будуть набуті клієнтом у майбутньому.

Крім того, слід звернути увагу на те, що практика Верховного Суду підтверджує, що договір факторингу, укладений до кредитного договору, є дійсним, а право вимоги переходить до фактора, оскільки до моменту виникнення кредитного договору вже існувало право на передачу вимоги, що робить його законним для передачі фактору згідно зі статтями 1077 1081 ЦК України. Це означає, що чинний договір факторингу не суперечить закону і відступлення вимоги за таким договором є правомірним.

Таким чином твердження відповідача на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем жодної вимоги щодо відповідача на момент укладення договору факторингу не існувало є безпідставними. Враховуючи, що позивач дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Обласова Сергія Анатолійовича на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року.

Однак, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у даній справі, питання судового збору судом вирішено не було з огляду на те, що представник покликався на те, що відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Разом з тим, у даній справі ОСОБА_1 є відповідачем у цій справі, а тому на нього не розповсюджується дія цього Закону. Отже, апеляційна скарга і надалі залишається не оплаченою судовим збором.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Розмір ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру юридичною особою (на момент подання позову) становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При звернені до суду з позовом позивачем АТ «Такскомбанк» було сплачено 3193,35 гривень судового збору, тому відповідачем при подачі апеляційної скарги на рішення суду необхідно було сплатити 4790 гривень судового збору за подачу апеляційної скарги.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у даній справі, питання судового збору судом вирішено не було, тому з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 4790 гривень за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Обласова Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на рахунок Волинського апеляційного суду: Отримувач коштів ГУК у Волин. Обл. / м. Луцьк / 22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача UA 0 (чотири тисячі сімсот дев`яносто) гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий

Судді :