Справа № 464/6125/25 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/3198/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

секретаря: Заяць Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 - Лемик Р.Я.,

Люльчука А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Лемик Роксолани Ярославівни на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 15 вересня 2025року у справі № 464/6125/25 за заявою адвоката Лемик Роксолани Ярославівни про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Судовим наказом Сихівського районного суду м. Львова №464/6125/25 від 08 вересня 2025 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

10 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - Лемик Роксолана Ярославівна звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Заяву мотивувала тим, що звертаючись до суду про видачу судового наказу, надала докази на підтвердження отримання заявницею послуг з професійної правничої допомоги, загальна вартість яких становить 10 000 грн., що підлягають стягненню з боржника, оскільки вимоги заяви задоволено судом.

З наведених підстав просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2025 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення та стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2025 року оскаржила представник ОСОБА_1 - Лемик Роксолана Ярославівна .

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд безпідставно відмовив в ухваленні додаткового рішення про стягнення з боржника витрат на професійну правничу допомогу, оскільки понесені витрати на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги, актом про надання послуг та платіжною інструкцією.

Умовами договору про надання правової допомоги передбачено, що її вартість становить 10 000 грн, а розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатися в ці відносини, тому визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною необхідно виходити з встановленого в самому договорі розміру та порядку обчислення таких витрат.

Застосування норм ЦПК щодо визначення розміру суми судових витрат в наказному провадженні не є змагальним процесом між сторонами матеріально-правового спору.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2025року скасувати та стягнути з боржника ОСОБА_3 понесені заявником ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - Лемик Р.Я. на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 на їх заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Лемик Р.Я. про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є безспірним з огляду на наявність права оспорювати суму заявлених витрат на професійну правничу допомогу, а принципом розгляду справи в наказному провадженні є відсутність спору, тому відсутні підстави для розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Судом встановлено, що після видачі Сихівським районним судом м. Львовасудового наказу №464/6125/25 від 08 вересня 2025 року, представник ОСОБА_1 - Лемик Р.Я. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Лемик Р.Я. здійснювалося на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 08/01/25 від 18 серпня 2025 року.

Пунктом 4.1.1. договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №08/01/25 від 18 серпня 2025 року передбачено, що вартість правничої допомоги в суді першої інстанції становить 10 000 грн.

Згідно з актом № 1 від 19 серпня 2025 року виконавець надав, а замовник прийняв правову допомогу.

Платіжною інструкцією № @2PL542763 від 20 серпня 2025 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатила за надання правничої допомоги 10 000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною першою статті 42 ЦПК України передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

В той же час заява про видачу судового наказу розглянута в порядку наказного провадження.

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір про право або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, наказне провадження є самостійним видом провадження цивільного судочинства, що здійснюється з дотримання процесуальної форми, особливості якої визначені в розділі II ЦПК України «Наказне провадження» (статті 160-173) ЦПК України.

Процедура видачі судового наказу охоплює наступні етапи: розгляд заяви про видачу судового наказу; видача судового наказу; надіслання боржникові копії судового наказу; набрання судовим наказом законної сили та видача його стягувачеві.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, однак може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Видача судового наказу, тобто вирішення питання, зазначеного в заяві, відбувається без розгляду в судовому засіданні, виклику заявника та боржника, останній не повідомляється про подання такої заяви, у зв`язку з чим не наділений правом на подання заперечень щодо неї, хоча в подальшому може подати заяву про скасування судового наказу, наслідком чого може бути його безумовне скасування, що призводить до закінчення наказного провадження.

Порядок розгляду справ наказного провадження, визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження», не встановлює процедури відшкодування пов`язаних з розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України в судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається виключно Законом України «Про судовий збір» та є передбачуваним, питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до положень ст. 137 ЦПК України вирішується з врахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо співмірності таких витрат на наявності підстав для їх стягнення.

Отже, склад та розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги входить до предмета доказування у справі, а відтак, питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є безспірним.

Аналіз змісту ст. 141 ЦПК України свідчить про те, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між позивачем та відповідачем, тобто сторонами у позовному провадженні, у разі вирішення спору по суті, при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу цих судових витрат.

Водночас принципом розгляду справи в наказному провадженні є безспірне вирішення справи.

За правилами наказного провадження боржник позбавлений можливості доводити неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

З огляду на наведене, відшкодування витрати на професійну правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, відтак у справах наказного провадження витрати на професійну правничу допомогу не відшкодовуються.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з боржника витрат на професійну правничу допомогу у справі, яка розглянута за правилами наказного провадження.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Лемик Роксолани Ярославівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.