печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2026 р. Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Головко Ю.Г.,

за участю секретаря судових засідань Сіренко С. О.,

представників позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача1 Йосипенко С. Т. ,

представників відповідача 2 ОСОБА_4 , Пащенка О. О. ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представників відповідачів Йосипенко Соломії Тарасівни та Пащенка Олександра Олександровича про зупинення провадження у цивільній справі № 757/11748/22-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним правочину,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Печер ського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним правочину.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.10.2025 справу № 757/11748/22-ц в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя від 16.08.2017 та договору від 17.08.2017 про внесення змін до договору про поділ майна подружжя від 16.08.2017 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Головко Ю. Г.

Ухвалою суду від 17.11.2025 справа прийнята до провадження судді, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.

23.01.2026 в «Електронному суді» від представника відповідача ОСОБА_7 - адвоката Йосипенко С. Т, надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Київським апеляційним судом справи № 757/38773/17-ц, у якій Печерським районним судом м. Києва було ухвалено рішення від 26.11.2025 про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості, а також відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про недійсність «договору позики», датованого 10.07.2014.

Вказані відмови в задоволенні позовних вимог суд обґрунтував тим, що договір позики, датований 10.07.2014 є неукладеним, відповідно і відсутні зобов`язання ОСОБА_7 перед ОСОБА_6 .

Станом на дату звернення з даним клопотанням рішення суду у справі №757/38773/17-ц не набрало законної сили. Сторона позивача ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на зазначене судове рішення. На переконання представника, розгляд даної справи та ухвалення певного рішення відносно тих правових відносин (існування чи не існування правовідносин за договором позики), без остаточного вирішення справи №757/38773/17-ц може породити ситуацію, коли відносно одного й того ж договору та розписки будуть ухвалені протилежні за змістом судові рішення.

23.01.2026 до суду від представника відповідача ОСОБА_8 - адвоката Пащенка О. О. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, мотивне тим, що ОСОБА_8 звернулась з позовом до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області з позовом про недійсність договору позики та розписки, які датовані 15.02.2014 та договору позики і розписки, які датовані 10.07.2014, справа № 349/1176/25.

Вказує, що об`єктивно неможливо розглядати цю справу до розгляду справи № 349/1176/25, в яких буде встановлено питання щодо дійсності/недійсності договорів позик та розписок, на які посилається позивач в цій справі та копії яких подав до суду.

У підготовчому засіданні представник відповідача-1 Йосипенко С. Т. обидва клопотання про зупинення провадження підтримала, просила задовольнити з викладених у них обставин.

Представники відповідача2 Пащенко О. О. , ОСОБА_4 , клопотання про зупинення провадження у справі підтримали.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заперечували проти клопотань представників відповідачів.

Суд вислухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, адміністративного чи кримінального судочинства.

Метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Реалізація судом наданого йому процесуальним законом права вирішувати питання щодо зупинення провадження має бути доцільною та належним чином мотивованою, зокрема, суд повинен проаналізувати ймовірні наслідки зупинення провадження, з урахуванням суті спірних правовідносин, підстав позову і оцінкою змісту позовної заяви у контексті захисту прав позивача саме у обраний ним спосіб та можливість його виконання в подальшому, що буде відповідати завданню цивільного судочинства та не призведе до безпідставного затягування строків розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.

Так, у цій справі № 757/11748/22-ц предметом розгляду є позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя від 16.08.2017 та договору від 17.08.2017 про внесення змін до договору про поділ майна подружжя від 16.08.2017. Позовна заява ОСОБА_6 обґрунтована наявністю невиконаного зобов`язання ОСОБА_7 перед позивачем.

Із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, у справі № 757/38773/17-ц ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 , в якому просить на підставі укладеного договору позики від 10.07.2014, стягнути з відповідача на користь позивача суму позики, проценти за користування позикою та три проценти річних. ОСОБА_7 звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_6 , в якій просив визнати недійсним договір позики від 10.07.2014, укладений між ним та ОСОБА_6 з тих підстав, що грошові кошти ним від ОСОБА_6 не отримувались, а договір та розписка від 10.07.2014 підписані невстановленою особою від імені ОСОБА_7 .

У справі № 349/1176/25 яка перебуває в провадженні Рогатинського районного суду Івано-Франківської області, у вересні 2025 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договору позики та розписки від 15.02.2014, визнання недійсними договору позики та розписки від 10.07.2014. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що через існування оскаржуваних договорів позики, на укладення яких вона не давала згоди, може бути позбавлена права власності на майно, яке було спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України обов`язкове зупинення провадження допускається лише за умови доведення об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої.

Разом з тим, сама по собі взаємопов`язаність справ не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Вказані судові справи не є тотожними за предметом та підставами позову.

Суд у даній справі не позбавлений процесуальної можливості самостійно дослідити та надати оцінку доказам, що стосуються предмета позову та правовідносин які склалися між сторонами, відповідно до статті 89 ЦПК України.

Подання окремого позову про визнання договорів позики та розписок недійсними не свідчить про неможливість розгляду цієї справи, оскільки питання дійсності правочину може бути предметом дослідження та оцінки судом і в межах даного провадження.

Посилання заявника на ризик ухвалення різних за змістом судових рішень не є підставою для зупинення провадження, оскільки предмети позову у цих справах різні.

Чинне процесуальне законодавство не передбачає пріоритетності розгляду справи про визнання правочину недійсним над справою про стягнення заборгованості, якщо обидві перебувають у провадженні судів.

Більше того, задоволення такого клопотання фактично створило б можливість штучного затягування розгляду справи шляхом ініціювання паралельних процесів, що суперечить засадам розумності строків розгляду справи та принципу ефективного судового захисту.

Зупинення провадження у справі ? це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України (в редакції 2004 року, що кореспондується із ст. 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у його задоволенні, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Суд не встановив обставин, які б унеможливлювали дослідження доказів та вирішення спору по суті без очікування результатів розгляду справ 757/38773/17-ц, № 349/1176/25, оскільки підстави позову у вказаних справах різні.

Сторонами реалізовано право на надання доказів, що не виключає можливості на їх підставі суду самостійно встановити та оцінити при розгляді даної справи наявність обставин (фактів), якими сторони обґрунтовують свої позиції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявниками не доведено наявності передбачених статтею 251 ЦПК України підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим клопотання про зупинення провадження задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 251, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представників відповідачів Йосипенко Соломії Тарасівни та Пащенка Олександра Олександровича про зупинення провадження у цивільній справі № 757/11748/22-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним правочину - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Головко Ю. Г.