УХВАЛА

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 358/488/23

провадження № 61-1260 ск 26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Краковний Ігор Володимирович, на постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили: 1) зобов`язати ОСОБА_3 використовувати належну їй земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :01:005:0147, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням; 2) зобов`язати ОСОБА_3 використовувати належну їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером: 220681401:01:005:0148, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням; 3) зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свого права власності шляхом припинення відповідачем незаконної діяльності тракторної бригади, облаштованої ним на земельних ділянках для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :01:005:0147 та для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером: :01:005:0148, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_3 , а також на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером: :01:005:0138, площею 0,3030 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн; 5) стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн; стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачів понесені ними судові витрати.

2. Богуславський районний суд Київської області рішенням від 19 березня 2025 року відмовив у задоволенні позову.

3. Київський апеляційний суд постановою від 14 жовтня 2025 року частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

3.1. Рішення Богуславського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року скасував.

3.2. Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнив частково.

3.3. Зобов`язав ОСОБА_3 використовувати належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером: 220681401:01:005:0148, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

3.4. В решті позову відмовив.

3.5. Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684,00 грн.

3.6. Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 610,40 грн.

4. У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - Краковний І. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року.

5. Ухвалою від 15 січня 2026 року Верховний Суд визнав вищевказану касаційну скаргу неподаною та повернув заявнику.

6. У лютому 2026 році до Верховного Суду засобами поштового зв`язку повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Краковний І. В. на постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, відповідно до початкових позовних вимог.

7. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

10. Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України встановлено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

13. Ціна позову у цій справі, становить 20 000,00 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 30 = 99 840,00 грн), отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону Тобто судові рішення у справі № 756/42/20 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

14. Водночас касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

15. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

16. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

17. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

18. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

19. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

20. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

21. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

22. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10?р(ІІ)/2023 у справі № 3 ?88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

23. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

24. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

25. Враховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

26. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

27. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Краковний Ігор Володимирович, на постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. А. Калараш

/підпис/ Є. В. Петров