Справа № 523/3337/26
Провадження №2-о/523/201/26
У Х В А Л А

"17" лютого 2026 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Малиновський О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізької області про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) щодо якої державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 27338 від 26.08.2009р., є різними фізичними особами.

Протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 13.02.2026р. справу розподілено на головуючого суддю Малиновського О.М., яку передано для розгляду 17.02.2026р.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи, які носять зобов`язальний характер розглядаються судами за правилами позовного провадження, зокрема якщо особа звертається до суду з вимогою за захистом її порушеного, невизнаного або оспорюваного права з боку фізичної та/або юридичної особи, у тому числі суб`єктом владних повноважень. Якщо виникнення права на реалізацію майнових та/або немайнових прав залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; (пункт 5 частина 2 статті 293 ЦПК України).

За приписами частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що заявниця не є той самою особою на майно якої державним виконавцем накладений арешт, фактично намагається довести відсутність у неї будь-яких зобов`язань у межах виконавчого провадження.

Водночас питання скасування арешту, накладеного без достатніх правових підстав має вирішуватися органом, який його наклав, зокрема державною виконавчою службою, а у випадку відмови, шляхом звернення до суду з позовною заявою про скасування арешту.

Наявність зазначеного вказує на наявність спору про право матеріальне, а як наслідок на неможливість розгляду таких вимог в порядку окремого провадження.

При таких обставин, суддя дійшов висновку, що вимога про встановлення факту який просить встановити заявниця не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження слід відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.315 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізької області про встановлення факту.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повної ухвали суду.

Повну ухвалу суду складено та підписано 17 лютого 2026р.

Суддя