Єдиний унікальний номер №333/2047/24
Провадження №2/333/712/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пузанової А.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2024року ТОВ«УМ Факторинг» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останньої на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість у розмірі 73 800,00 грн., понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

12.12.2024 заочним рішенням суду позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість у розмірі 73 800,00 грн., 3028 витрат на сплату судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

17.04.2025 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської І.С. про перегляд заочного рішення від 12.12.2024.

19.09.2025 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя заочне рішення від 12.12.2024 скасоване, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №3581041 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримала позику у розмірі 9000,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на її банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу поповнення картки та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка.

Станом на 01.12.2023 року Відповідач борг та нараховані відсотки не погасила, наявне прострочення за договором споживчого кредитування №3581041 від 04.04.2023 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду відзив, якому зазначають, що в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора до Позивача, зокрема відсутні договори факторингу (усутупки права вимоги) з усіма сторінками, реєсьот боржників, акти приймання - передачі та докази оплати за договорами факторингу. Наявні в матеріалах справи витяги з реєстрів боржників не містять підпису посадової особи і відтиску печатки первісних кредиторів, а підписані лише Позивачем, а тому не є належними доказами у справі, оскільки їх зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. В матеріалах справи відсутні кредитні договори № 3388704, № №101077695 підписані відповідачем за допомогою одноразових цифрових підписів. В справі наявна лише роздруківки договору, не підписані ні власноручним ні цифровим підписом, відповідно докази укладення кредитного договору відповідачем взагалі відсутні. Крім того, у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів. Надані позивачем довідки не є належними та допустимими доказами оскільки не містять реквізитів отримувача, зокрема його рахунку. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості до позовної заяви було надано розрахунки заборгованості, які містять лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. Квитанції про сплату не є доказами видачі кредитних коштів оскільки не містять реквізитів отримувача, його ПІБ та номеру картки, відповідно роздруківки не є доказами видачі грошових коштів по кредиту. З наданих позивачем ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Зазначені суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та не допустимість.Крім того, вважає, що підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову.

02.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, в якому зазначено, що ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» у складі позовної заяви надало належні та достатні документи для підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора, а саме: договір факторингу №10112023 від 10.11.2023 р., який підтверджує відступлення права вимоги; витяг з реєстру прав вимог, що містить інформацію про передані права; документи про оплату за договором факторингу, що підтверджують факт здійснення розрахунків за переданими вимогами (платіжна інструкція №487 від 13.11.2023 р.). Ці документи відповідають вимогам ст. 517 ЦК України та встановлюють належність прав вимоги ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» до відповідача. Відповідно, заперечення щодо відсутності доказів переходу права вимоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають наявним в матеріалах справи доказам. Відповідач безпідставно стверджує про відсутність в матеріалах справи належних доказів укладення кредитного договору. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», кредитний договір може бути укладений шляхом акцепту оферти через ІТ-систему кредитодавця з використанням електронного ідентифікатора (одноразового паролю, SMS-коду тощо). Згідно п. 9.7.1. Договору від 04.04.2023 року №3581041, цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. У відповідності до порядку визначеному статтею 11 Закону, Відповідач зареєструвався на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://credit7.ua/ для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив особу шляхом фотофіксації особи з ідентифікаційним документом, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. В подальшому для здійснення підпису Відповідачу був направлений на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор H321, у повідомлення, та відповідно Відповідач ввів цей пароль у ІТС, чим підтвердив акцептування Договору.

Крім того, в матеріалах справи є банківська виписка по банківської картці Відповідача, а саме - Лист №БТ/6979 від 08.11.2024 р. від АТ «Універсал Банк», яка містить виписку з банківського рахунку Відповідача за період з 04.04.2023 року по 07.04.2023 р. включно. Відповідно до виписки, вбачається, що Відповідачу 04.04.2023 р. об 18:11:17 годині дійсно зарахована сума 9000,00 грн. Також доказом отримання Відповідачем кредитних коштів є лист від ТОВ «Пейтек Україна» №414-24 від 05.11.2024 р., відповідно до якого зазначається повний номер банківської картки Відповідача № НОМЕР_1 , який повністю відповідає банківській картці яка зазначена у виписці від АТ «Універсал Банк».

Позивачем здійснено нарахування відсотків за користування кредитом виключно в межах строку кредиту за 360 днів з моменту укладання кредитного договору, як то і передбачено і самим кредитним договором (пп. 1.3, 1.4.1) і нормами права. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №3581041 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Договір укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

За вказаним договором відповідач отримала позику у розмірі 9000,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на її банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу поповнення картки та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 2 % від залишку суми кредиту за кожен день - стандартна процентна ставка, відповідні ставки зазначені в п. 1.4.2. та 1.4.1. договору.

Відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитним договором за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації) виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Свої зобов`язання кредитор перед позичальником виконав і надав їй кредитні кошти.

Враховуючи те, що відповідач не виконав умови договору №3581041 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.04.2023, позивач застосовує стандартну процентну ставку - 2 % на строк 360 днів.

Згідно п.3.1. кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кожен день фактичного користування кредитом, протягом строку дії кредиту.

За договором факторингу №10112023 від 10.11.2023, ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги ТОВ «УМ Факторинг» за кредитними договорами.

Згідно з п.2.1 договору факторингу ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується відступити ТОВ «УМ Факторинг» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «УМ Факторинг» їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» за плату на умовах, визначених договором.

Згідно з п.2.2. договору факторингу ТОВ «УМ Факторинг» набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

10.11.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» підписано реєстр прав вимог №1, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №3581041 від 04.04.2023, де боржником є ОСОБА_1 .

З копії платіжної інструкції №487 від 13.11.2023 вбачається, що ТОВ «УМ Факторинг» сплатив ТОВ «Лінеура Україна» 206140,44 грн. згідно реєстру прав вимоги №1 від 10.11.2023.

Відповідно до ст.204 ЦК Україниправочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно дост.639 ЦК Україниякщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обо в`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1ст.638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Уст.526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК Українипередбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно дост.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2ст.1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК Українипередбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі статтею12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №3581041 на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника.

Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положеньст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

Отже, підписавши вищевказану угоду електронним підписом, відповідач добровільно погодилася у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та порядок та розмір сплати відсотків за користування кредитом.

На виконання ухвали суду від 15.07.2024 АТ «Універсал Банк» надав виписку з банківського рахунку відповідача за період з 04.04.2023 року по 07.04.2023 р. включно, відповідно до якої, вбачається, що відповідачу 04.04.2023 р. об 18:11:17 годині дійсно зарахована сума 9000,00 грн. Також доказом отримання відповідачем кредитних коштів є лист від ТОВ «Пейтек Україна» №414-24 від 05.11.2024 р., відповідно до якого зазначається повний номер банківської картки відповідача № НОМЕР_1 , який повністю відповідає банківській картці яка зазначена у виписці від АТ «Універсал Банк».

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними, ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач, отримавши кредитні кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернула.

Враховуючи те, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги ТОВ «УМ Факторинг» за договором №3581041 до відповідача, у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим договором.

Згідно розрахунку заборгованості, який наведено в позовній заяві заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» становила: 73 800,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 9000,00 грн, заборгованість за відсотками за 360 днів користування кредитом 64 800 грн. Відповідно нарахування відсотків за користування кредитом виключно в межах строку кредиту за 360 днів з моменту укладання кредитного договору, як то і передбачено пп. 1.3, 1.4.1 кредитного договору, а отже саме такий розмір заборгованості підлягає стягненню із відповідача.

Згідно з ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2022 року у справі N 201/3828/21 (провадження N 61-8927св22), з посиланням напостанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі N 357/380/20(провадження N 14-20цс22), зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковійпостанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц(провадження N 14-382цс19).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними впостанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі N 9901/350/18(провадження N 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 (провадження N 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі N 908/299/18 (провадження N 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі N 550/936/18 (провадження N 14-26цс)".

На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: копію договору № 15/12/2023 про надання юридичних послуг від 01.12.2023 року, укладений між ТОВ « УМ Факторинг» та адвокатом Судейкіною І.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 7357/10, видане Радою адвокатів Київської області 01.03.2019 року, копію платіжної інструкції №712 від 20.12.2023 року на суму 6 000,00 грн, копію акту №137 приймання передачі наданих послуг від 08.12.2023 року до договору про надання юридичних послуг № 15/12/2023.

Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення ТОВ «УМ Факторинг» судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 417 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Ризька, буд.73-Г офіс 7/1) заборгованість у розмірі 73 800,00 грн.

Стягнути з з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Ризька, буд.73-Г офіс 7/1) судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Р. Піх