КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/6716/23

Головуючий у першій інстанції - Гребенюк В.В.

Апеляційне провадження № 2-ві/824/16/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Тригуба Андрія Юрійовича про відвід судді Київського апеляційного суду Поливач Л.Д. у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Журавель Валентини Іванівни на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна в натурі,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 22 грудня 2026 року представник ОСОБА_2 - адвокат Журавель В.І. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Поливач Л.Д., суддів, які входять до складу колегії: Стрижеус А.М., Шкоріна О.І.

24 грудня 2025 року Київським апеляційним судом витребувано з Подільського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи.

22 січня 2026 року повторно Київським апеляційним судом витребувано з Подільського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи.

30 січня 2026 року вищевказані матеріали цивільної справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Журавель В.І., на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року залишено без руху, надавши особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подання заяви, і якій необхідно вказати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2026 року задоволено заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року. Поновлено ОСОБА_2 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником Журавель В.І. , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 25 березня 2026 року о 17 год. 30 хв.

12 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника ОСОБА_1 адвоката Тригуба А.Ю. про відвід судді Київського апеляційного суду Поливач Л.Д.

Заява про відвід обґрунтована тим, що представник ОСОБА_2 - адвокат Журавель В.І. є суддею у відставці. У період з травня 2008 року по січень 2011 року Журавель В.І. та суддя-доповідач Поливач Л.Д. працювали разом на посадах суддів Апеляційного суду м. Києва та ухвалювали рішення як члени однієї колегії суддів.

Вказував, що спільна участь адвоката Журавель В.І. та судді Поливач Л.Д. у розгляді справ у складі однієї колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва викликає у заявника сумнів в неупередженості або об`єктивності судді - доповідача Поливач Л.Д. при розгляді даної справи, оскільки у них очевидно могли скластися робочі або навіть дружні стосунки як у колег.

Тому, просив відвести суддю Поливач Л.Д. від розгляду цивільної справи №758/6716/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представницею, адвокат кою Журавель В.І., на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року про відмову у застосуванні заходів забезпечення позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року визнано заявлений ОСОБА_1 відвід судді - доповідача Поливач Л.Д. від розгляду справи №758/6716/23 необґрунтованим.

Передано справу №758/6716/23 на автоматизований розподіл для визначення судді, який вирішить питання про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2026 року вирішення питання про відвід передано судді-доповідачу Саліхову В.В.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про відвід, суд дійшов до висновку, що заявлений відвід задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є не об`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, апеляційний суд приймає до уваги те, що у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи необ`єктивність у цій справі.

В усякому разі, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суду повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (Рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України».

Суть заявленого відводу зводиться до того, що з травня 2008 року по січень 2011 року Журавель В.І. та суддя-доповідач Поливач Л.Д. працювали разом на посадах суддів Апеляційного суду м. Києва, з огляду на що, суддя Поливач Л.Д. матиме упереджене або необ`єктивне ставлення при розгляді даної цивільної справи.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відтак, доводи, якими представник ОСОБА_1 - адвокат Тригуб А.Ю. мотивує заяву про відвід судді Поливач Л.Д. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини. Факт перебування на посаді судді Апеляційного суду міста Києва Журавель В.І. в період з 2008 року по 2011 рік та ухвалювання рішень як члени однієї колегії не є підставою для відводу судді Поливач Л.Д. та не свідчить про її неупередженість та необ`єктивність.

Інших доводів, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, з посиланням на ст. 36 ЦПК України, заява про відвід не містить.

Оскільки, заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, які б безпосередньо свідчили про упередженість та необ`єктивність судді Поливач Л.Д. або інших підстав, визначених ст. ст. 36, 37 ЦПК України, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвокатаТригубаА.Ю. про відвід судді Київського апеляційного суду Поливач Л.Д. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Тригуба Андрія Юрійовича про відвід судді Київського апеляційного суду Поливач Любові Дмитрівни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.В. Саліхов