Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району про визначення місця проживання малолітніх дітей,

встановив:

11.07.2025 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Овсепян К.А. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району, в якому просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20.07.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Вподальшому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 19.06.2025 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. З народження спільний син постійно проживав та проживає з матір`ю, яка піклується та турбується про нього, займається його вихованням та розвитком. Сторони проживають окремо понад два роки, оскільки ОСОБА_2 виїхав за межі України, всі питання щодо спільного сина вирішує виключно мати самостійно, батько дитини не цікавиться життям дитини та його потребами. Наразі виникають ситуації, за яких необхідна згода другого з батьків, який зважаючи на його віддаленість проживання від дитини (інша країна), не має можливості надавати таку згоду, що позбавляє позивача можливості вирішувати певні питання в інтересах дитини. А тому позивач вважає, що такі дії відповідача слід кваліфікувати, як порушення прав позивача, у зв`язку з чим остання змушена звертатися до суду з вимогою про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю (закріплення даного факту юридично), аби мати можливість приймати вказані рішення одноособово.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Овсепян К.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 05.09.2025 надав суду заяву, в якій стверджував, що спору про визначення місця проживання дитини немає, оскільки за спільною згодою і домовленістю з позивачкою їх син проживає постійно з матір`ю. Він, як батько дитини, не вимагав і не вимагає зміни місця проживання сина. Спір був фактично ініційований матір`ю, з якою дитина проживала і проживає.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Павліченко Т.С. в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, у якій позов визнала, однак стверджувала про те, що права позивачки не порушені, що відсутній спір про право.

Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб 20.07.2013, про що виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району зроблено актовий запис №120.

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , про що Виконкомом Коритнянської сільської ради Ужгородського району зроблено актовий запис №6.

Згідно з рішенням Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №742 від 10.07.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання дитини».

Орган опіки та піклування Холмківської сільської ради у висновку вважає доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що у зв`язку із розглядом у суді питання щодо розірвання шлюбу ОСОБА_1 вирішила також розглянути питання щодо визначення місця проживання сина. Під час розмови з ОСОБА_2 з`ясовано, що він протягом двох років проживає та працює за кордоном в Чехії. Він не заперечує щодо визначення місця проживання сина разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до листа Ужгородського РУП ВП №1 ГУНП в Закарпатській област, встановлено наступне: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на обліку у відділі поліції не перебувають. До адміністративної відповідальності не притягалися.

Згідно з довідки №82 від 13.05.2025 Коритнянського старостинського округу Холмкіської сільської ради Мазютинець Т.В. та її син ОСОБА_3 зареєстровані та разом проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з характеристики №83 від 13.05.2025, виданої Коритнянським старостинським округом Холмкіської сільської ради, скарг чи зауважень щодо ОСОБА_1 до сільської ради чи старостинського округу не надходило. Характеризується як добропорядна мама, доброзичлива та ввічлива жителька. Як працівник закладу освіти бере активну участь у освітніх заходах громади.

Згідно з характеристики №116 від 15.05.2025, виданої Коритнянським ліцеєм Холмківськох сільської ради, ОСОБА_1 характеризується позитивно. Є відповідальною мамою, яка самостійно виховує дитину, ОСОБА_5 докладає значних зусиль для забезпечення належного виховання та розвитку своєї дитини, поєднуючи це з професійною діяльністю. Дитина у позаурочний час відвідує додаткові заняття.

Відповідно до довідки про доходи №18 від 15.05.2025, виданої Відділом освіти Холмківської сільської ради, ОСОБА_1 працює асистентом вчителя та має дохід з листопада 2024 по квітень 2025 у сумі 167779,44 гривень.

Згідно зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2020 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №226193630 житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_1 .

Згідно з довідки №4-02/117 від 16.05.2025 ОСОБА_3 навчається в п`ятому класі Коритнянського ліцею Холмківської сільської ради.

Згідно з характеристики №114 від 15.05.2025, виданої Коритнянським ліцеєм Холмківськох сільської ради, ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем навчання. Мати, ОСОБА_1 , дбає про свого сина, завжди ставить його добробут, здоров`я та розвиток на перше місце, її любов проявляється в щоденній турботі, підтримці та готовності допомогти у будь-якій ситуації. Завдяки її зусиллям дитина росте в атмосфері тепла, довіри та безпеки.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

В ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2025 шлюб між сторонами розірвано, що видно з АСДС "Д-3".

З позову вбачається, що син ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання, яка в свою чергу належно і добросовісно виховує та утримує дитину, забезпечує належні умови проживання та виховання дитини, самостійно, без участі батька.

Згідно з висновку орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з наданої суду заяви від 05.09.2025 та відповідно до висновку органу опіки та піклування Холмківської сільської ради відповідач ОСОБА_2 ніколи не заперечував і не заперечує проти того, щоб їх спільний з позивачкою син - ОСОБА_3 - проживав разом з матір`ю. У своїй заяві ОСОБА_2 стверджував, що між ним та ОСОБА_1 досягнута спільна згода і домовленість про проживання сина з матір`ю.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Приписи ч. 1 ст. 161 СК України передбачають право батьків на звернення до органу опіки та піклування або суду у разі відсутності згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи вищевикладене та встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до переконання, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання сина ОСОБА_3 , оскільки відповідач - батько дитини ОСОБА_2 не заперечував і не заперечує проти того, щоб син проживав разом із матір`ю. Позивачкою та її представником зворотне не доведено жодним належним і допустимим доказом. Всі надані докази лише підтверджують те, що син ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою, що вона створює для сина належні умови для його виховання і розвитку, але жодним чином не доводять порушення її прав на проживання з дитиною відповідачем.

Син проживає із матір`ю, спору щодо місця проживання сина, який підлягав би судовому захисту, між батьками немає, що ними не заперечується.

Під час розгляду питання визначення місця проживання дитини органом опіки та піклування Холмківської сільської ради ОСОБА_1 не вказала на існування спору між нею та ОСОБА_2 з цього питання, та стверджувала, що ініціює це питання тим, що у суді розглядається питання про розірвання шлюбу, і тому вона вирішила розглянути питання щодо визначення місця проживання сина.

У позовній заяві представник позивачки стверджує, що: «наразі виникають ситуації за яких необхідна згода другого з батьків, який зважаючи на його віддаленість проживання від дитини (інша країна) не має можливості надавати таку згоду, що позбавляє позивача можливості вирішувати певні питання в інтересах дитини. А тому позивач вважає, що дані дії відповідача слід кваліфікувати, як порушення прав позивача» і саме на ці обставини вказує, як на підставу позову, однак не наводить жодного прикладу порушення прав позивачки відповідачем.

Спір щодо місця проживання дитини ініційований матір`ю, з якою дитина фактично завжди проживала і проживає. Батько дитини не вимагав та не вимагає зміни місця проживання сина. У справі відсутні докази того, що батько не надає згоди на виїзд дитини за кордон, а мати перешкоджає батькові у спілкуванні з дитиною, тощо.

Твердження про порушення прав позивачки, зазначені в позовній заяві, залишились під час судового розгляду голослівними, нічим не підтвердженими.

В свою чергу на твердження представника позивачки про те, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю необхідно для «закріплення даного факту юридично» слід зазначити, що підставою позову про визначення місця проживання дитини є наявність спору між батьками, які проживають окремо, щодо того з ким із них буде постійно мешкати дитина, а також перешкоди одного з батьків у спілкуванні з дитиною іншого.

Отже, вирішуючи вимогу позивача з приводу визначення місця проживання спільних дітей, суд зважує на те, що гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю задоволенню не підлягають за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, ст. 15 ЦК України, ст. ст. 141, 157, 161 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та керуючись ст. ст. 2-5, 10, 12, 13, 18, 81, 144, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд:

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов