Провадження № 2/522/2599/26
УХВАЛА

про витребування доказів

11 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Чукотової Вікторії Віталіївни про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду міста Одеса Павлик І.А., знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та вселення.

05.02.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому він просить суд:

1. зобов`язати Служби у справах дітей Одеської міської ради (, 65022, м. Одеси, вул. Косовська, 2Д) підготувати проект висновку щодо доцільності (недоцільності) виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 ;

2. у Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування (код ЄРДПОУ: 26303264, адреса: 65039, м. Одеса, вул. Канатна 134) висновок щодо доцільності (недоцільності) виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 .

09.02.2026 від представника позивача надійшла заява про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки ст. 19 СК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин так як малолітній ОСОБА_4 не є членом родини позивача.

11.02.2026 сторони в судове засідання не з`явились.

Розглядаючи клопотання про витребування доказів, суд виходить з наступного.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, 44, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується.

Разом із цим, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою особою.

Згідно з вимогами, установленими частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, визначає Порядок проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Отже, усталеним є підхід в застосуванні статті 19 СК України, який полягає у тому, що при розгляді судом спорів щодо виселення дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який надає письмовий висновок щодо можливості виселення малолітньої дитини із спірного житлового приміщення.

Положеннями ст. 81 ЦПК України врегульовано питання щодо обов`язку доказування і подання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та витребування висновку щодо можливості виселення малолітньої дитини із спірного житлового приміщення у органу опіки та піклування.

Керуючись ст.ст. 81, 84, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Чукотової Вікторії Віталіївни про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати у Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування (код ЄРДПОУ: 26303264, адреса: 65039, м. Одеса, вул. Канатна 134) висновок щодо доцільності (недоцільності) виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 .

Витребовувані матеріали надіслати на адресу Приморського районного суду м. Одеси (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33) у строк до 11 березня 2026 року.

Копію ухвали для виконання направити Приморській районній адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування (код ЄРДПОУ: 26303264, адреса: 65039, м. Одеса, вул. Канатна 134).

Роз`яснити виконавцям ухвали в частині витребування доказів, що відповідно до ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

У разі неможливості подати витребувані докази у встановлений строк, повідомити суд протягом п`яти днів з дня отримання ухвали із зазначенням причин неможливості подання доказів.

Роз`яснити, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Відкласти розгляд справи на 12 год. 00 хв. 16 березня 2026 року у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33, зал № 223.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 16.02.2026.

Суддя І.А. Павлик