Справа № 944/5450/25
Провадження №2/944/897/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І.М.

за участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Павлішевської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави України в особі Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди, у зв?язку із надмірною тривалістю кримінального провадження справи №635/1118/16к в розмірі 368200 грн.

Правова позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Харківським ВП ГУ НП у Харківській області, за його заявою від 12.11.2015 було розпочато досудове розслідування кримінального провадження №004347 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. 22.12.2015 прокурором Лісняк О.О. Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області було складено повідомлення про підозру ОСОБА_2 , з якого вбачається, що 12.11.2015 зазначена особа нанесла йому тілесні ушкодження у дворі Харківського районного суду Харківської області. 26.01.2016 слідчим СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області складено повідомлення про завершення досудового розслідування кримінального провадження №0004347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності). 27.01.2016 слідчим СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області складено обвинувальний акт, який згідно ст. 291 КПК України був направлений для затвердження прокурору. 29.01.2016 прокурором Ростовцевою Ю.А. Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №004347 був затверджений та за підписом керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області А. Яковлевої направлений до Харківського районного суду Харківської області. 01.02.2016 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №004347 надійшов до Харківського районного суду Харківської області та цього ж дня відповідно до авторозподілу судових проваджень був переданий головуючому судді Полєхіну А.Ю. 05.02.2016 ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю. по справі №635/1118/16-к у кримінальному провадженні №004347 призначено підготовче судове засідання на 12.02.2016. Станом на час подання даного позову кримінальна справа №635/1118/16-к й досі розглядається в Харківському районному суді Харківської області, чергове судове засідання призначено на 17.10.2025. За аналізом матеріалів досудового розслідування та події кримінального правопорушення, яка відбулась стосовно нього та кваліфіковано як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, наявні обставини: 1 обвинувачений, 1 потерпілий, показання свідків у кількості 5 осіб, наявний відеозапис подій та висновки експертиз. Окрім того, чинним законодавством подібні дії кваліфікуються як кримінальний проступок. Отже правомірним є висновок про відсутність підстав вважати зазначену справу значно ускладненою. Проте, розгляд справи відкладався понад 70 разів з різних підстав, при цьому найчастіше у зв`язку із: зайнятістю головуючого судді в розгляді інших справ; у зв`язку із неоднарозовим викликом або неявкою свідків; у зв`язку із відсутністю обвинуваченого в судовому засіданні, приводом обвинуваченого; з підстав надання часу для ознайомлення із матеріалами справи захиснику обвинуваченого; у зв`язку із неодноразовою зміною групи прокурорів та необхідністю надання часу прокурору для ознайомлення із матеріалами кримінальної справи. Крім того, із призначених судових засідань, перерви між судовими засіданнями тривали: понад місяць 11 разів; понад півтора місяці 11 разів; понад два місяці 8 разів. Вказане свідчить про штучне затягування судового процесу з боку державного судового органу. Також, протягом десяти років слухання справи, тричі було змінено головуючого суддю: Полєхіна А.Ю., у зв?язку із звільненням останнього з посади, справу передано для розгляду судді Бойко Т.В., потім у зв?язку із відрядженням судді справа передана головуючому судді Даниленко Т.П. Тобто, кримінальна справа №635/1118/16-к щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення відносно нього за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч.2 ст. 125 КК України) розглядається Харківським районним судом Харківської області з 05.02.2016 по теперішній час, тобто без пару місяців 10 років. Вказане, свідчить про допущення державним судовим органом надмірної тривалості судового процесу розгляду кримінальної справи №635/1118/16-к, що не відповідає принципу «розумного строку» (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»), у зв`язку із чим порушені його права як людини на ефективний судових захист в національному органі внаслідок чого йому спричинена моральна шкода. Він зазнав та продовжує зазнавати душевних страждань, адже особа, яка здійснила кримінальне правопорушення й досі не зазнала відповідного покарання в міру своєї вини та внаслідок затягування судового процесу в силу ст. 49 КК України винна особа буде звільнена від кримінальної відповідальності, тривала судова тяганина порушує його звичайний уклад життя, він змушений прикладати значних зусиль для верховенства права у справі, їздити в інший населений пункт з міста в якому мешкає. Держава Україна несе за це відповідальність. У зв`язку із вищевикладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення завданої йому моральної шкоди з держави Україна. Уточнивши позовні вимоги, виходячи з розміру присудженої компенсації Європейським судом з прав людини рішенням від 13.11.2025 в справі «Степанчак проти України», відповідно до якого за кожен рік надмірної тривалості кримінального провадження заявнику було присуджено 36820,125 грн, просить стягнути з Держави Україна 368200 гривень ( 36280,125 грн х10 років=368201,25грн)у рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв?язку з надмірною тривалістю кримінального провадження справи №635/1118/16-к близько 10 років.

Правова позиція відповідача

Відповідач - Держава Україна в особі Міністерства юстиції України проти позовних вимог пред?явлених до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України заперечує з наступних підстав. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов?язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції. У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. З позовної заяви вбачається, що суб?єктом спірних правовідносин являється орган державної судової влади - Харківський районний суд Харківської області, якого позивач визначає заподіювачем шкоди завданої внаслідок надмірної тривалості судового процесу з розгляду кримінальної справи №635/1118/16-к. Саме вказаний суб?єкт наділений відповідними повноваженнями та має об?єктивну можливість надавати пояснення по суті даного спору та докази. У розумінні положень ст.1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Міністерство юстиції України не є органом державної влади, дії якого впливали на надмірну тривалість судового процесу з розгляду кримінальної справи №635/1118/16-к. Пред?явлення позову до неналежного відповідача Держави Україна в особі Міністерства юстиції України є підставою для відмови в позові. Також позивач , висловлюючи свої доводи у позовній заяві щодо завдання йому моральної шкоди не доводить факту заподіяння йому такої шкоди внаслідок дій саме відповідача держави України в особі Міністерства юстиції України, наявності причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та виною останнього в її заподіянні. Крім того, сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб?єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження вимог щодо спричинення йому моральної шкоди , не доведено, що отримані моральні переживання та дискомфорт виникли у нього саме внаслідок дій відповідачів, так само, як і не зазначено розрахунку та методики розрахунку розміру моральної шкоди. Просить відмовити в позові в повному обсязі.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача Держави України в особі Міністерства юстиції України Павлішевська В.В. в судовому засіданні заперечила проти позову з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та просила в позові відмовити.

Процесуальні дії в справі

Ухвалою суду від 10.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи 11.11.2025 зі стадії підготовчого засідання.

11.11.2025 у зв`язку із залученням до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківський районний суд Харківської області підготовче судове засідання було відкладено до 10.12.2025.

10.12.2025 позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 19.12.2025.

19.12.2025 у зв`язку із залученням до участі в розгляді справи за заявою позивача в якості співвідповідача - Харківський районний суд Харківської області підготовче судове засідання було відкладено до 08.01.2026.

08.01.2026 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2026.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.244 КПК України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Датою ухвалення та проголошення судового рішення в даній справі судом визначено 16.02.2026.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.02.2026 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Харківського районного суду Харківської області про стягнення моральної шкоди закрито.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З 01.02.2016 на розгляді у Харківському районному суді Харківської області перебувало кримінальне провадження №635/1118/16-к (н/п 1-кп/635/676/2025) про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у якому позивач ОСОБА_1 є потерпілим.

Відповідно до інформації про стан розгляду кримінального провадження, наданої Харківським районним судом Харківської області, встановлено, що згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2016 кримінальне провадження передано на розгляд судді Полєхіну А.Ю. Підготовче судове засідання призначено на 12.02.2016. 12.02.2016 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого та потерпілого. 04.03.2016 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою потерпілого та його представника. 29.03.2016 розгляд справи відкладено у зв`язку з постановленням ухвали про призначення захисника обвинуваченому. 16.05.2016 розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотанням захисника Бодяна М.Г. про ознайомлення з матеріалами справи. 01.06.2016 справу призначено до судового розгляду. 08.06.2016 знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю судді Полєхіна А.Ю. у іншому кримінальному провадженні. 08.07.2016 розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотанням прокурора про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи. 01.08.2016 розгляд справи відкладено у зв`язку з викликом свідків. 15.08.2016 справу знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю судді Полєхіна А.Ю. в іншому кримінальному провадженні. 28.10.2016 справу знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю судді Полєхіна А.Ю. в іншому кримінальному провадженні. 23.11.2016 відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого. 22.12.2016 справу знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю судді Полєхіна А.Ю. в іншому кримінальному провадженні. 25.01.2017 справу відкладено у зв`язку з неявкою свідків. 02.03.2017 справу відкладено у зв`язку з клопотанням обвинуваченого, неявкою захисника та свідків. 24.03.2017 справу відкладено у зв`язку з постановленням ухвали про привід обвинуваченого. 28.04.2017 справу відкладено у зв`язку з клопотанням прокурора про відкладення. 22.05.2017, 01.06.2017, 21.06.2017, 21.07.2017, 14.08.2017, 30.08.2017 справу відкладено у зв`язку з викликом свідків. 09.10.2017 справу відкладено у зв`язку з необхідністю допиту свідка захисту. 30.10.2017 справу відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого. 07.11.2017 справу відкладено у зв`язку з необхідністю виклику експерта для допиту. 10.11.2017 справу відкладено у зв`язку з необхідністю узгодження позицій щодо експертизи. 27.11.2017 справу знято з розгляду у зв`язку з відключенням електроенергії в приміщенні суду. 12.01.2018 справу знято з розгляду у зв`язку з відпусткою судді Полєхіна А.Ю. 21.02.2018 справу знято з розгляду у зв`язку з перебування судді Полєхіна А.Ю. на лікарняному. 28.03.2018 справу відкладено у зв`язку з неявкою захисника. 04.05.2018 справу знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю судді Полєхіна А.Ю. в іншому кримінальному провадженні. 05.05.2018 та 16.07.2018 постановлено ухвали про призначення експертизи, справу направлено на експертизу до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2018 справу передано в провадження судді Бобко Т.В. 11.10.2018 до суду надійшло клопотання від експерта про надання додаткових матеріалів (вихідних даних) для проведення експертизи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.10.2018 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 прийнято до провадження судді Бобко Т.В., відновлено провадження та призначено до судового розгляду на 02.11.2018. 02.11.2018 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бобко Т.В. на загальноукраїнському семінарі. 10.12.2018 справу відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників. 12.02.2019 року у зв`язку зі зміною складу суду судовий розгляд розпочато спочатку, допитано обвинуваченого та потерпілого, відкладено судовий розгляд для виклику свідків. 25.03.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою прокурора. 13.05.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою потерпілого та його представника. 12.06.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою свідків. 19.08.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою захисника. 16.09.2019 в судовому засіданні допитано свідків, відкладено судовий розгляд у зв`язку з неявкою інших. 05.11.2019 в судовому засіданні допитано свідків, відкладено судовий розгляд у зв`язку з неявкою інших, постановлено ухвалу про привід свідка. 09.12.2019 допитано свідка, досліджено документи та висновок експерта, відкладено у зв`язку з задоволенням клопотання про допит експерта. 04.02.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою прокурора. 30.03.2020 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бобко Т.В. у нарадчій кімнаті по іншому кримінальному провадженню. 26.05.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою прокурора. 14.07.2020 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бобко Т.В. у нарадчій кімнаті по іншому кримінальному провадженню. 17.09.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників. 10.11.2020 допитаний експерт, відкладено у зв`язку з наданням обвинуваченому часу для підготовки письмового клопотання про призначення експертизи. 17.12.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою прокурора. 24.02.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою потерпілого. 13.04.2021 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бобко Т.В. в складі колегії суддів у іншому кримінальному провадженні. 03.06.2021 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бобко Т.В. в складі колегії суддів у нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні. 05.08.2021 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бобко Т.В. в нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні, наступне судове засідання призначено на 13.10.2021. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.10.2021 клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про призначення по справі комісійної судово-медичної експертизи задоволено частково, призначено комісійну судово медичну експертизу. 01.11.2021 матеріали справи направлено до експертної установи. Щодо перебування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (справа №635/1118/16-к) в провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. зазначаємо наступне. На підставі підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2020 №30, зі змінами, у зв`язку із відрядженням судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. до Київського районного суду м. Харкова, відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 16.09.2022 N?05-05/34 «Про відрядження судді Бобко Т.В.», протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 зазначена справа передана в провадження судді Даниленко Т.П.- суддею 10.07.2023 постановлено ухвалу, відповідно до якої призначено підготовче судове засідання на 14.07.2023;- 14.07.2023 підготовче судове засідання відкладено на 04.08.2023, у зв`язку з неявкою сторін по справі;- 04.08.2023 підготовче судове засідання відкладено на 07.09.2023 у зв`язку з неявкою обвинуваченого;- 07.09.2023 відбулося підготовче судове засідання, під час якого суддею Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П., 07.09.2023 постановлено ухвалу, відповідно до якої кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.09.2023;- 15.09.2023 судове засідання відкладено на 20.10.2023, у зв`язку з неявкою обвинуваченого;- 20.10.2023 судове засідання відкладено на 28.11.2023, у зв`язку із перебуванням судді Даниленко Т.П. на лікарняному;- 28.11.2023 судове засідання відкладено на 18.01.2024, у зв`язку із клопотанням обвинуваченого про відкладення розгляду справи на іншу дату за станом здоров`я;- 18.01.2024 до судового засідання не з`явився обвинувачений, ухвалою суду від 18.01.2024 застосовано привід до обвинуваченого, розгляд справи відкладено на 23.02.2024;- 23.02.2024 відбулося судове засідання, у судовому засіданні оголошено прокурором обвинувальний акт, встановлений порядок та обсяг дослідження доказів, досліджено письмові докази, розгляд справи відкладено на 15.03.2024;- 15.03.2024 судове засідання відкладено на 30.04.2024, у зв`язку із перебуванням судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. у нарадчій кімнаті по кримінальній справі №635/5070/23 за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;- 30.04.2024 відбулося судове засідання, під час якого досліджені відеофайли, розгляд справи відкладено на 17.05.2024;- 17.05.2024 судове засідання відкладено на 08.07.2024, у зв`язку із перебуванням судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. на лікарняному;- 08.07.2024 судове засідання відкладено на 12.08.2024, у зв`язку із зайнятістю судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. у розгляді кримінальної справи №545/1601/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України;- 12.08.2024 відбулося судове засідання, під час якого досліджено докази, а саме відеофайли. Після дослідження доказів, суд поставив на обговорення питання щодо можливості переходу до стадії допиту потерпілого. Обвинуваченим заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості підготовки до допиту потерпілого, розгляд справи відкладено на 06.09.2024;- 06.09.2024 судове засідання відкладено на 31.10.2024, у зв`язку із перебуванням судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. у нарадчій кімнаті по кримінальній справі №635/6588/24 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України;- 31.10.2024 судове засідання відкладено на 04.12.2024, у зв`язку із перебуванням судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. на лікарняному 04.12.2024 судове засідання відкладено на 31.12.2024, у зв`язку із перебуванням судді Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П. у нарадчій кімнаті по кримінальній справі №635/12780/24 за клопотанням прокурора про арешт майна;- 31.12.2024 судове засідання відкладено на 03.02.2025 за клопотанням прокурора про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із процесуальною зайнятістю;- 03.02.2025 судове засідання відкладено на 31.03.2025 за клопотанням обвинуваченого про відкладення розгляду справи на іншу дату за станом здоров`я;- 31.03.2025 відбулося судове засідання, під час якого був допитаний потерпілий, після допиту якого прокурором заявлено клопотання про оголошення перерви у зв`язку із процесуальною зайнятістю, розгляд справи відкладено на 16.04.2025 о 15 годині 15 хвилин;- 16.04.2025 судове засідання відкладено на 21.05.2025 за клопотанням обвинуваченого про відкладення розгляду справи на іншу дату за станом здоров`я;- 21.05.2025 відбулося судове засідання, під час якого допитаний обвинувачений, після чого суд перейшов до стадії допиту свідків, однак оскільки свідки до судового засідання не з`явились, судовий розгляд справи відкладено на 11.07.2025;- 11.07.2025 відбулося судове засідання, у яке викликані свідки не з`явились, та від свідка ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останній повідомив, що перебуває на стаціонарному лікуванні, тому не може з`явитись у дане судове засідання. Суд поставив на обговорення питання щодо можливості проведення засідання за вказаних обставин, прокурором запропоновано прослухати аудіозаписи допиту інших свідків, які вже були допитані попереднім складом суду. Суд задовільнив клопотання прокурора, та в даному судовому засіданні було досліджено аудіозапис з допиту свідка ОСОБА_6 , який був допитаний попереднім складом суду, але у зв`язку з відсутністю інтернет підключення, розгляд справи відкладено на 19.08.2025;- 19.08.2025 відбулося судове засідання, під час якого продовжено дослідження аудіозапису з допиту свідка ОСОБА_6 , а також досліджено аудіозапис з допиту свідка ОСОБА_7 . Після дослідження аудіозаписів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд поставив на обговорення питання щодо можливості дослідження аудіозапису допиту свідка ОСОБА_5 , оскільки він не з`являється до судових засідань. Потерпілий наполягав на допиті свідка ОСОБА_5 , тому суд ухвалив відкласти розгляд справи на 26.08.2025, та повторно викликати свідка ОСОБА_5 ;- 26.08.2025 судове засідання відкладено на 29.09.2025 за клопотанням обвинуваченого про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з фінансовою неможливістю прибути на судове засідання;- 29.09.2025 допитано свідка ОСОБА_5 . Судове засідання відкладено на 17.10.2025 для виклику експерта; 17.10.2025 до судового засідання не з`явився експерт, надав телефонограму про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням в офіційній відпустці, судове засідання відкладено на 10.11.2025;- 10.11.2025 експерт до судового засідання повторно не з`явився, судом було досліджено аудіозапис допиту експерта, який був допитаний попереднім складом суду 10.11.2017, після чого прокурором було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, проти задоволення якого учасники провадження не заперечували. Судове засідання відкладено на 05.12.2025. 11.12.2025 ухвалено вирок у даному кримінальному провадженні.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень. Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов прокурора задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 99,39 грн в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету грошові кошти у розмірі 9575,14 гривень в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду у розмірі 200000 гривень.

Мотиви та оцінка суду

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 спірні правовідносини виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок надмірної тривалості розгляду кримінального провадження судом.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).

Кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність держави за дії чи бездіяльність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності наявність вини посадових осіб та органів державної влади не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності та доказування інших елементів складу цивільного правопорушення.

Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зроблено висновок, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.

Для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи Європейський суд з прав людини (до прикладу, рішення від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції») виробив у своїй практиці декілька критеріїв: складність справи; поведінка скаржника; поведінка судових та інших державних органів; важливість предмета розгляду для заявника. Суд у своїй практиці неодноразово відзначав, що такий критерій є суб`єктивним і має трактуватися у кожному випадку залежно він певних обставин.

Наявність або відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування шкоди, завданої порушенням державою розумного строку розгляду справи, а також розмір такого відшкодування суд має оцінювати з урахуванням критеріїв, вироблених у практиці ЄСПЛ, серед яких: юридична та фактична складність справи; поведінка сторін, а також інших учасників судового процесу; поведінка держави, її органів; важливість результату судового процесу для особи, яка скаржиться на його надмірну тривалість (див. mutatis mutandis рішення від 29 вересня 2011 року у справі «Скороход проти України» (Skorokhod v. Ukraine, заява № 47305/06, § 13), від 02 серпня 2010 року у справі «Федіна проти України» (Fedina v. Ukraine, заява № 17185/02, § 78), від 18 червня 2009 року у справі «Пилипей проти України» (Pilipey v. Ukraine, заява № 9025/03, § 29), від 11 грудня 2008 року у справі «Лошенко проти України» (Loshenko v. Ukraine, заява № 11447/04, § 36), від 13 листопада 2008 року у справі «Кушнаренко проти України» (Kushnarenko v. Ukraine, заява № 18010/04, § 19), від 21 грудня 2006 року у справі «Мороз та інші проти України» (Moroz and Others v. Ukrainе,заява № 36545/02, § 55), від 10 серпня 2006 року у справі «Кухарчук проти України» (Kukharchuk v. Ukrainе,заява № 10437/02, § 33), від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» (Smirnova v. Ukraine, заява № 36655/02, § 66) та інші).

Розумність строку повинна оцінюватися через призму наведених критеріїв на предмет можливості розгляду справи протягом більш або менш тривалого строку. Тому навіть значна тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, з урахуванням певних індивідуальних обставин. Тут потрібно приділити особливу увагу тому, які саме причини сприяли більш тривалому розгляду справи та пропуску строків, встановлених законодавством (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/120/19).

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у рішеннях, саме до компетенції національних судів належить організувати судовий розгляд так, щоб він був швидким та ефективним (див. mutatis mutandis від 18 червня 2009 року у справі «Пилипей проти України» (Pilipey v. Ukraine, заява № 9025/03, § 31), рішення від 11 грудня 2008 року у справі «Лошенко проти України» (Loshenko v. Ukraine, заява № 11447/04, § 28), від 21 грудня 2006 року у справі «Мороз та інші проти України» (Moroz and Others v. Ukraine, заява № 36545/02, § 60) й інші).

Стосовно критерію поведінки держави під час розгляду відповідної справи, то оцінка такої поведінки з боку суду, який розглядатиме справу про відшкодування шкоди, завданої порушенням державою гарантії розумного строку, має бути обмеженою та враховувати неможливість оцінювання в одній судовій справі діянь суду (судді) під час розгляду іншої справи.

При цьому, відсутність ухваленого компетентним органом рішення, яким би було встановлено факт дисциплінарного проступку в діях судді/суддів, не позбавляє особу права звернутися до суду за правилами цивільного судочинства з позовом до держави про відшкодування шкоди.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 335/10251/20 (провадження № 61-10106св22).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) (див., наприклад, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 62-65), від 13 березня 2019 року у справі № 462/32/17, від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункти 24-26), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (пункт 21)).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

ЄСПЛ, оцінюючи ефективність різних національних засобів правового захисту у зв`язку з надмірною тривалістю провадження, розробив кілька критеріїв та принципів, які сформулював у своїх рішеннях. Так, ЄСПЛ зазначив, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, ґарантованих статтею 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року, заява № 66561/01). Суд також постановив, що цей засіб вважатиметься «ефективним», якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися (§ 78 того ж рішення).

Відповідно до статті 6 Конвенція кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Як встановлено судом, кримінальне провадження № 635/1118/16-к щодо обвинувачення ОСОБА_2 у спричиненні ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, перебувало на розгляді Харківського районного суду Харківської області з 01.02.2016 по 11.12.2025 ( день ухвалення вироку суду).

Тобто, тривалість провадження у справі складає понад 9 років 10 місяців.

Надаючи оцінку загальній тривалості розгляду судом справи № 635/1118/16-к суд враховує, що у даній справі один обвинувачений та один потерпілий, один епізод, щодо якого вирішується питання про наявність підстав для притягнення обвинуваченого до відповідальності за спричинення легких тілесних ушкоджень, відсутня потреба у допиті значної кількості свідків та вчинення інших процесуальних дій.

Кримінальне провадження, пов`язане зі спричиненням шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , ним заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, що свідчить про важливість для нього результату судового процесу.

Поведінка ОСОБА_1 не була спрямована на затягування розгляду справи, жодних дій які б прискорили судовий розгляд він не міг вчинити.

Розгляд справи судом відкладався понад 80 разів, зокрема, з підстав неявки прокурора 6 разів, зайнятості судді у інших провадженнях 14 разів, у зв`язку із відпусткою та тимчасовою непрацездатністю головуючого судді 6 разів, неявкою обвинуваченого-14 разів, неявкою свідків 16 разів, призначенням експертизи, викликом експерта 8 разів та на досить тривалі строки через значну завантаженість судової системи.

Разом з тим, такі обставини не можуть бути виправданням надмірної тривалості розгляду, адже держава повинна відповідати за належну організацію судової системи, здатної забезпечити розгляд справ упродовж розумних строків. Держава не може виправдовувати затягування судового розгляду справ процедурними й іншими недоліками судової системи (рішення ЄСПЛ у справах «Міласі проти Італії» та «Ціммерман і Штайнер проти Швейцарії»).

З урахуванням складності справи, поведінки потерпілого, обвинуваченого, прокурора та держави, важливості результату судового розгляду для ОСОБА_1 , суд не вбачає достатнього обґрунтування загальної тривалості розгляду кримінального провадження щодо кримінального проступку лише судом першої інстанції понад дев`ять років десять місяців.

Держава повинна відповідати за належну організацію судової системи, здатної забезпечити розгляд справи впродовж розумних строків.

Внаслідок довготривалого розгляду кримінального провадження, що не відповідає гарантії розумного строку розгляду справи та його критеріям, позивач ОСОБА_1 поніс душевні страждання, які полягають у порушенні права на судовий розгляд упродовж «розумного строку», порушенні права на ефективний захист, отримання своєчасного відшкодування, завданої шкоди кримінальним правопорушенням, що є підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

Також суд зазначає, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, провадження 12-161гс18 (пункт 6.22); від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, провадження № 14-36цс19 (пункт 35); від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц, провадження № 14-316цс19 (пункт 33); від 18 грудня2019 року у справі № 688/2479/16-ц, провадження № 14-447цс19 (пункти 25-28).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, одним з основних завдань Мін`юсту є забезпечення самопредставництва Мін`юсту як органу державної влади, який у випадках, передбачених законом, бере участь у справах та діє у судах України від імені та в інтересах держави, зокрема через територіальні органи Мін`юсту; здійснення захисту інтересів України у Європейському суді з прав людини, під час урегулювання спорів і розгляду в закордонних юрисдикційних органах справ за участю іноземних суб`єктів та України.

Підпунктом 54-1 пункту 3 Положення № 228 передбачено, що Міністерство юстиції України бере участь у справах, діє в судах України від імені та в інтересах держави у випадках, передбачених законом, зокрема через територіальні органи Мін`юсту.

Суд зазначає, що належним відповідачем у спірних правовідносинах є держава Україна, а помилкове визначення органу через який вона діє, на свідчить про неналежність відповідача. ОСОБА_1 звернувся з позовом до належного відповідача - держави Україна.

За таких обставин, з врахуванням тривалості порушення прав позивача, принципів розумності та справедливості суд дійшов висновку, що з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 слід стягнути 100 000 грн моральної шкоди, що на думку суду буде достатньою компенсацією завданих моральних страждань.

Судові витрати

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору на підстав пункту 11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 100000 ( сто тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.02.2026.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач Держава Україна, в особі Міністерства юстиції України, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Городецького, 13;

Суддя І.М.Карпин