Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3882/25 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 274/3882/25 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. у місті Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Олянюк В.Л. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ НАСК «Оранта», Товариство, Відповідач), на користь ОСОБА_1 121 740,11 грн майнової шкоди та 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивувався тим, що 05 січня 2025 року близько 14:25 год. по вул. Луганська, 61 у селі Романівка Бердичівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot 4008» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Peugeot 308» р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. Автомобіль останнього був застрахований у ПАТ НАСК «Оранта» (поліс № 220283329). Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження.

Зазначав, що на момент зіткнення учасники ДТП мали чинні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; відсутні-травмовані/загиблі люди на місці ДТП; була наявна згода водіїв щодо обставин скоєння ДТП; відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водіїв або їх перебування під впливом лікарських препаратів тощо.

Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скористались механізмом спрощеного оформлення пригоди та склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу - «Peugeot 308» р/н НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача, відповідно до полісу № 220283329.

ОСОБА_2 свою вину у порушенні Правил дорожнього руху визнав повністю, водії обох застрахованих автомобілів склали «Європротокол», тобто письмо-графічне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, який подали до страхової компанії винуватця - ПАТ НАСК «Оранта».

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди, забезпечений відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ НАСК «Оранта», у зв' язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Товариство завело страхову справу№ 25-06-276 та направило страхового комісара для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу і обіцяло виплатити визначену автотоварознавцем суму.

У подальшому представник ПАТ «НАСК «Оранта» за участю ОСОБА_1 провів огляд автомобіля «Peugeot 4008» р/н НОМЕР_1 , визначив перелік пошкоджень, про що складено протокол (акт) огляду транспортного засобу і відповідно до розрахунку, проведеного відповідачем від 27 лютого 2025 року, підлягало сплаті позивачу страхове відшкодування у розмірі 121 740,1 грн.

Однак, через деякий час відповідач, без відома сторони позивача, звернувся до приватного експерта для надання висновку по обставинам ДТП. Після його отримання відповідач повідомив позивачу про відсутність правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування.

Вказував, що основною причиною відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування була, на думку страховика, відсутність страхового випадку через не встановлення вини у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 .

Також представник позивача зазначав, що моральна шкода, яка підлягає стягненню із відповідача, полягає у переживаннях, емоційної напруженості, порушенні життєвих планів та зміні звичайного життєвого устрою (необхідність участі в судовій тяганині, відвідуванні експертних установ, юристів, адвокатів та судових органів для відновлення порушених своїх прав відповідачем).

Причиною виникнення цих всіх змін є те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання передбачені законом, щодо сплати позивачу страхового відшкодування, а останній в зв`язку з цим був позбавлений можливості відновити стан свого автомобіля до стану, який був до моменту ДТП, оскільки в нього бракує коштів здійснити ремонт.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 121 740,11 грн майнової шкоди, 1000,00 грн моральної шкоди та 1048,90 грн судового збору.

Не погоджуюсь із рішенням суду, представник відповідача - Сапінський О.П. подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також просив стягнути з повивача на користь ПАТ НАСК «Оранта» судовий збір у розмірі 2 126,12 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно та не всебічно з`ясував обставини справи, які мають значення для справи, не взяв до уваги вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затверджену Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011 № 274/2011 за типовою схемою № 1.3-1, а також роз`яснення судового експерта Скорохода К.М.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити і надав пояснення, які відповідають доводам поданої скарги.

Представник позивача скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції, яке є законним та обгрунтованим, - залишити без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, місцевий суд виходив з того, що шляхом спільного складання водіями повідомлення (Європотоколу) про настання ДТП, повного визнання ОСОБА_2 своєї вини у його вчиненні, наявності у останнього страхового полісу ПАТ НАСК «Оранта», проведеного розрахунку та узгодженої суми відшкодування, підтверджено факт настання страхового випадку, а відповідно наявні правові підстави для стягнення цього відшкодування та частково заподіяної моральної шкоди, яка виникла внаслідок моральних страждань позивача, зумовлених відмовою відповідача у виплаті цього страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи убачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Peugeot 4008» р/н НОМЕР_1 (а.с.34-35).

Судом установлено, що 05 січня 2025 року близько 14:25 год. по вул. Луганська, 61 у селі Романівка Бердичівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot 4008» р/н НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «Peugeot 308» р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіль якого застрахований у ПАТ НАСК «Оранта» (поліс № 220283329).

Дорожньо-транспортна пригода була зафіксована за допомогою спільного складення учасниками події повідомлення про ДТП (Європротоколу), в якому зазначено винну в дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля «Peugeot 308» р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (а.с.21).

На час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 308» р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , була застрахована у Товаристві, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220283329. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн, за шкоду життю та здоров`ю 320 000 грн, франшиза 1 500 грн (а.с. 34).

06 січня 2025 року ОСОБА_1 подав ПАТ НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування (а. с. 22).

Цього ж дня представником відповідача ОСОБА_3 було оглянуто автомобіль «Peugeot 4008» р/н НОМЕР_1 , про що складено протокол (акт) огляду транспортного засобу, яким визначено перелік його пошкоджень (а.с.30-31).

Крім того, 06 лютого 2025 року представником Товариства було повторно оглянуто автомобілі «Peugeot 4008» р/н НОМЕР_1 , про що складено протокол огляду транспортного засобу (а.с.19-20).

05 березня 2025 року ПАТ НАСК «Оранта» звернулося до судового експерта Скорохода К.М. із запитом про надання консультації щодо спроможності пояснень водіїв автомобілів Пежо НОМЕР_1 та Пежо НОМЕР_2 стосовно обставин настання ДТП, утворення пошкоджень вказаних ТЗ, відповідності дій водіїв даних ТЗ вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно відповіді експерта ОСОБА_4 у діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 ПДР, які перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. В свою чергу, встановити, чи відповідали дії водія вимогам п.12.3 ПДР, за наданими матеріалами неможливо у зв`язку з недостатністю у них кількісних характеристик і параметрів руху ТЗ для проведення відповідних розрахунків (а.с.25).

21 березня 2025 відповідач листом за вих. №09-02-203495 повідомив ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що в діях водія транспортного засобу «Peugeot 308» д.р.н. НОМЕР_2 , порушення правил дорожнього руху не вбачається, а дії водія транспортного засобу «Peugeot 4008» д.р.н. НОМЕР_1 , не відповідають вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху (а.с. 17).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до вимог статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За частиною 2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання контактної (наявне зіткнення) дорожньо-транспортної пригоди за участю лише двох забезпечених транспортних засобів, за умови заподіяння шкоди майну виключно у вигляді пошкодження (знищення) транспортного засобу, не заподіяння шкоди життю та здоров`ю фізичних осіб, відсутності у водіїв обох транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, а також за умови досягнення згоди таких водіїв щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, такі водії мають право без залучення відповідних підрозділів Національної поліції України спільно скласти для надання страховику (МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у паперовій чи електронній формі за формою і відповідно до інструкції, затверджених МТСБУ. Після складення такого повідомлення водії транспортних засобів мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформування відповідних підрозділів Національної поліції України про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим.

Згідно рішенням Президії МТСБУ від 13 липня 2017 року № 403/2017 європротокол може заповнюватись у паперовому вигляді на спеціальному бланку або в електронній формі, з використанням системи «Електронний європротокол». Європротокол, оформлений з використанням зазначеної системи, є повним аналогом європротоколів, надісланих або пред`явлених страховику у паперовій формі.

Разом із цим, незалежно від форми європротоколу, останній повинен містити усі необхідні реквізити та відповідати вимогам, встановленим в Інструкції. Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Якщо водії скористались Європротоколом, то вони: - мають право залишити місце ДТП, - звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП, - звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП.

При складанні Європротоколу в письмовій формі водії повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як убачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода була оформлена шляхом складання Європротоколу, що відповідно до статті 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» допускається за умови досягнення згоди між водіями щодо обставин її скоєння та відсутності між ними спору щодо цих обставин.

Факт складання Європротоколу свідчить про те, що на момент його оформлення між учасниками дорожньо-транспортної пригоди була досягнута згода щодо обставин ДТП, у тому числі щодо дій кожного з водіїв.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 № 3045-VI, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 затверджено інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зміст та форма європротоколу від 05 січня 2025 року відповідає вимогам чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку із чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню.

При цьому, колегія суддів зауважує про наявність вини у даному ДТП ОСОБА_2 , з огляду на підтвердження даного факту самим ОСОБА_2 як в графі 14 європротоколу (а.с. 21), так і в його письмових поясненнях, в яких він зазначив, що вину у вчинені ДТП визнає та зобов`язує відшкодувати ОСОБА_1 матеріальні збитки в повному обсязі, які будуть визначені після визначення їх вартості (а.с. 28).

Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Визначення розміру матеріального збитку при відшкодуванні шкоди, внаслідок ДТП, зокрема на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Як убачається із матеріалів справи, відповідачем було визначено розмір страхового відшкодування - 121 740,11 грн (а.с. 35).

Ураховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ПАТ НАСК «Оранта» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов`язане відшкодувати позивачу фактично понесену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну в узгодженому розмірі 121 740,11 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на відповідь на запит від 18 березня 2025 року судового експерта ОСОБА_4 є неприйнятним в силу того, що ці роз`яснення не є належним та допустимим доказом у справі у розумінні вимог статей 76, 77, 78 ЦПК України, а також не відповідають положенням статті 102 ЦПК України, де вказані вимоги до висновку експерта.

Щодо відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

За приписами статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Із позовних вимог убачається, що моральна шкода ОСОБА_1 заподіяна відповідачем у зв`язку із відмовою у виплаті страхового відшкодування, що спричинило йому душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливість проведення ремонту автомобіля, внаслідок відсутності коштів, тощо.

Згідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу заподіяної моральної шкоди внаслідок неправомірної поведінки відповідача.

А враховуючи понесені ОСОБА_1 моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, неможливість користування автомобілем, у зв`язку з відсутністю коштів на відновлювальний ремонт, визначений місцевим судом розмір відшкодування відповідає критеріям розумності та справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

За приписами пункту 1 частини 1 стаття 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 жовтня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено: 18 лютого 2026 року.