Номер апеляційного провадження 22-ц/824/4480/2026
Головуючий у суді першої інстанції І. О. Ольшевська
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

17 лютого 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану преставником ОСОБА_3 , на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року,

у с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розрівняння шлюбу, мотивованим тим, що 17 лютого 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 139. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Позивач вказав, що мають з дружиною різні погляди на життя, у них відсутнє взаєморозуміння. З відповідачкою спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року надано подружжю строк для примирення один місяць. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що судом застосовано формальний підхід до вирішення клопотання про примирення, надавши лише 1 місяць фактично на вжиття заходів для примирення.

Вважає, що ухвала Голосіївського районного суду від 25.09.2025, якою зупинено провадження у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідачки.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують намір відповідачки вживати дійсних заходів до збереження сім`ї.

Зауважує, що позов про розірвання шлюбу подано ним ще 28.07.2025, тобто у відповідачки було понад чотири місяці для виявлення реального бажання помиритьися, однак вона цього не зробила і натомість продовжує перебувати за кордоном, користуючись соціальними виплатами.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, п.14 ч.1 ст. 353, ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 cт.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ч.1 ст. 111 СК України).

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (ч.7 ст.240 ЦПК України).

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення провадження у справі та надання сторонам строку на примирення (ч.7 ст.240 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі п.4 ч.1ст.251 ЦПК України, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, оскільки це є обов`язком суду, а не правом. Зупиняючи провадження у справі, суд не порушив завдання та принципи цивільного судочинства щодо розумності строків розгляду справи, оскільки статтею 251 ЦПК України чітко окреслені випадки, в яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а у статті 253 Кодексу визначені строки, на які зупиняється провадження у справі.

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року.

Під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Від представника відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про надання строку на примирення. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідач має на меті зберегти шлюб з позивачем, а дитина повинна зростати у повноцінній родині.

Оскаржуваною ухвалою сторонам надано строк для примирення терміном один місяць, ухвала суду першої інстанції в частині надання подружжю строку на примирення не підлягає апеляційному оскарженню, в той час як ухвала суду про зупинення провадження у справі підлягає апеляційному оскарженню. Відповідачка просить суд скасувати ухвалу, відповідно вона оскаржує ухвалу суду в частині зупинення провадження у справі.

Колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства. Після його закінчення, якщо примирення не відбудеться, суд вирішуватиме справу по суті заявленого позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районого суду м. Києва від 25.09.2025, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районого суду м. Києва від 25.09.2025 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375,381-384,386,389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану преставником Бєловим Андрієм Геогійовичем, залишити без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна