печерський районний суд міста києва
пр. № 2-4773/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Романенко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі №757/36389/25-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

08.08.2025 ухвалою суду було відкрито провадження та визначено розглядати за правилами спрощеного провадження.

В ході розгляді справи відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі, у з`язку зі сплатою боргу у розмірі 5 647,17 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Разом з цим, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, гарантується кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A № 18).

Так само, як заявник має право на суд, він має право і відмовитися від наміру надалі підтримувати свою заяву, що відповідає пункту першому частини першої ст. 37 Конвенції, оскільки Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте, поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань.

Так, вбачається, що позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором на компенсацію витрат, у зв`язку з використанням теплової енергії для опалення та гарячої води у розмірі 5 647 грн. 17 коп.

Разом з цим, після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 5 647 грн. 17 коп., що підтверджується квитанцією від 08.09.2025 №2077-5180-2363-0304.

Отже, враховуючи, що відповідачем сплачено заборгованість, яку позивач просив стягнути, суд вважає можливим закрити провадження по вищезазначеній справі, оскільки у справі відсутній предмет спору.

Таким чином, клопотання відповідача про закриття провадження підлягає задоволенню.

Окрім цього, дане клопотання відповідачем було подано ще у листопаді 2025, однак позивачем на клопотання про закриття провадження у справі не було подано жодних заперечень.

Також, оскільки відповідачем погашена заборгованість після пред`явлення позову, тому судовий збір у розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 14, 33, 142, 255, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі №757/36389/25-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі №757/36389/25-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» (02160, м. Київ, вул. Регенраторна, 4, ) суму судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА