Справа № 2н-3726/2009
Провадження № 4-с/344/10/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., вивчивши матеріалами справи за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Кредитної спілки «Івано-Франківська про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся у лютому 2026 року до суду із вказаною скаргою, в якій просив зобов`язати Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт на все нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою АА667306 від 08.09.2009 року МВ ДВС Калуського МРУЮ в області про арешт майна ОСОБА_1 зареєстрованого за реєстраційним номером обтяження 9040993 від 10.09.2009 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна даний запис про обтяження .

Скаргу обґрунтував тим, що МВ ДВС Калуського МРУЮ в області перебувало ВП №32915830 щодо виконання судового наказу №2н-3726 виданого Івано-Франківським міським судом 01.06.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Івано-Франківська» 14918,70 грн. боргу та 74,59 грн.судових витрат. На підставі постанови АА667306 від 08.09.2009 року МВ ДВС Калуського МРУЮ в області було накладено арешт на майно ОСОБА_1 . Про дану постанову дізнався 22.01.2026 року в нотаріальній конторі. Звернувшись 23.01.2026 року до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування арешту, так як виконавчий документ 30.04.2014 року було повернуто стягувачу, однак отримав 30.01.2026 року відмову, а тому скаргу слід задовольнити та зобов`язати скасувати арешт.

12.02.2026 року скаржник подав додатково пояснення та вимоги скарги підтримав, просив дану скаргу задовольнити, розглянути справу без його участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.

Під час розгляду скарги, судом встановлено наступне.

01.06.2009 року було винесено Івано-Франківським міським судом судовий наказ №2н-3726 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Івано-Франківська» 14918,70 грн. боргу та 74,59 грн. судових витрат (за запитом суду даний судовий наказ та матеріали судової справи знищено).

Щодо примусового виконання даного судового наказу, як доводив скаржник, було відкрито виконавче провадження №32915830 щодо виконання судового наказу №2н-3726 виданого Івано-Франківським міським судом 01.06.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Івано-Франківська» 14918,70 грн. боргу та 74,59 грн.судових витрат. На підставі постанови державного виконавця АА667306 від 08.09.2009 року МВ ДВС Калуського МРУЮ в області було накладено арешт на майно ОСОБА_1 .

На підтвердження даних доводів у змісті скарги, так як пояснення не надавалось через обрання скаржником способу неучасті у судовому засіданні, скаржник надав інформацію виконавчих проваджень з АСВП, де запис розпочинається з ВП відкритого 30.06.2011р. (інший стягувач) та з подальшими записами ВП, де запис щодо ВП№32915830 стосовно виконання судового наказу №2н-3726 виданого Івано-Франківським міським судом 01.06.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Івано-Франківська» 14918,70 грн. боргу та 74,59 грн.судових витрат відсутній (а.с.9-10).

На звернення скаржника 23.01.2026р. до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, надано йому відповідь 30.01.2026 року про те, що у ВДВС перебувало (з якого часу не значиться) ВП №32915830 щодо виконання судового наказу №2н-3726 виданого Івано-Франківським міським судом 01.06.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Івано-Франківська» 14918,70 грн. боргу та 74,59 грн. судових витрат і згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було зареєстровано за реєстраційним номером обтяження 9040993 від 10.09.2009 року на підставі постанови АА667306 від 08.09.2009 року.

Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на який посилався оран ДВС, як і витяг з реєстру на час подання скарги до суду для підтвердження наявності такого обтяження для захисту прав, до матерілів скарги не було долучено скаржником ОСОБА_1 .. Оскільки матеріали ВП знищені, надати будь які копії органом ДВС не вдавалось можливим, про що значиться у відповіді від 30.01.2026 року Разом з тим, посилання Калуським ВДВС у відповіді на 30.01.2026 року щодо повернення виконавчого документу стягувачу 30.04.2014р., яким вважає скаржник - судового наказу від 01.06.2009 року, не можливе до встановлення такого судом, так як у відповіді від 30.01.2026 року йдеться про два виконавчих провадження за 2009 рік та 2012 рік, а тому в межах якого було повернення не з`ясовано.

Дана постанова АА667306 від 08.09.2009 року про накладення арешту оскаржена не була боржником, оскільки як він зазначає в скарзі, про таку не знав.

Обґрунтовуючи дану скаргу, скаржник зазначив, що оскільки виконавчий документ (судовий наказ) було повернуто стягувану, він не є боржником ні в яких виконавчих провадженнях (що дійсно підтверджено станом на 31.01.2026 року а.с.11), арешт на майно в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не було знято, тому скаргу слід задовольнити.

Разом з тим, Законом України «Про виконавче провадження» №606, який втратив чинність 05.01.2017 року (тобто б у разі повернення судового наказу стягувачу у 2014 році), передбачав за ст.50 цього ж закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, на час можливого повернення виконавчих документів 9хоча жодного доказу повернення саме у 2014 році скаржник не надав, а відповідь від 30.01.2026 року однозначного ствердження щодо саме судового наказу не місятить) у Калуського ВДВС могли були відсутні підстави одночасного скасування арешту накладеного постановою виконавця, у разі наявності вказаних обставин за нормою закону.

Отже, оскаржуючи бездіяльність ймовірно у 2014 році щодо не зняття арешту майна при вирішенні повернення виконавчого документу, не враховано стороною скаржника те, що за нормою чинного на час повернення документу могло бути зняття арешту на майно боржника, крім певних випадків.

На час звернення до суду з даною скаргою, є чинним Закон України «Про виконавче провадження» і статтею 40 врегульовано питання щодо наслідків закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа. Зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (частина 1). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (частина 2). У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина 3).

Однак, дана стаття також врегульовує питання закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу на час дії цього закону, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, та вчинення необхідних дій державними виконавцями.

З аналізу вказаних норм закону, вчинення будь-яких виконавчих дій в т.ч. щодо скасування арешту може мати місце виключно в межах відкритого виконавчого провадження, а не після завершення виконавчого провадження у якому вже будь які дії виконавця не проводяться та не вчиняються.

При цьому, скаржнику слід роз`яснити судом порядок позовного провадження щодо вирішення питань зняття арешту з майна, на відміну від подання скарг щодо дій чи бездіяльності державного виконавця із зобов`язанням вчинити певні дії (вимоги скарги стосуються саме зобов`язання вчинити дію) у межах виконавчого провадження за яким повернуто виконавчий документ більше ймовірно 12 років тому.

Так, частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення скаржника до суду із цією скаргою) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, норма передбачає порядок розгляду справ у позовному провадженні з підстав передбачених законом та в порядку позовного провадження, а не судового контролю за виконанням рішення суду у закінченому (знищеному) виконавчому провадженні.

Також, додатковою заявою скаржник додав судове рішення Калуського міськрайонного суду від 15.04.2025 року у справі №345/1278/25, яке стосується позовної заяви ОСОБА_2 (яка була солідарним боржником разом з Одежинським П.М. за цим же судовим наказом №2н-3726/2009 виданим Івано-Франківським міським судом), до КС «Івано-Франківська», третя особа в т.ч. Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 про скасування арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 , накладеного постановою АА667306 від 08.09.2009 року МВ ДВС Калуського МРУЮ в області про арешт її майна зареєстрованого за реєстраційним номером обтяження 9040798 від 10.09.2009 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна даний запис про обтяження.

Отже, в межах одного судового наказу були відкриті виконавчі провадження щодо двох боржників, арешт по якому один з боржників оскаржувала до суду у позовному провадженні з вимогою скасувати арешт, а не зобов`язати державного виконавця вчинити дії у завершеному та знищеному виконавчому провадженні, та її вимоги були задоволені судом. Звідси, те що таке порушене право захисту підлягає саме у позовному провадженні, під час якого стягувач вправі надавати будь яку інформацію суду, скаржнику відомо.

Щодо вимоги скарги зобов`язати уповноважену особу ВДВС виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна даний запис про обтяження, то такі вимоги взагалі не стосуються на даний час за чинним законодавством органу ДВС.

Інші обставини викладені скаргою не потребують детальної оцінки в судовому рішенні та не впливають на висновок суду про відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, скарга не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447-451 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Кредитної спілки «Івано-Франківська про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна даний запис про обтяження - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17 лютого 2026 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА