Справа № 703/5228/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Криви Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сміла подання Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розшук боржника ОСОБА_1 ,-

встановив:

10 листопада 2025 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко О.В. за погодженням з начальником вказаного відділу ДВС Решетняком В.А. звернувся до суду з вищевказаним поданням, в якому просить оголосити розшук боржника ОСОБА_1 .

Заявлену вимогу державний виконавець обґрунтовує тим, що в провадженні Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження № 50273973 з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 2/703/1870/15 від 04.02.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10023/0391 філії ЧОУ АТ «Ощадбанк» 88235,13 грн

Крім того, відносно боржника ОСОБА_1 у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 48971269, до складу якого входять 17 виконавчих проваджень з примусового виконання рішень на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

17 червня 2022 року з метою забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

Згідно відомостей баз даних системи персоніфікованого обліку Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах та не отримував пенсію, на рахунках, відкритих у банківських установах відсутні кошти, які підлягають примусовому списанню.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстровано об`єкт нерухомого майна, а саме чотирьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці в АТ «Альфа-Банк».

29 січня 2021 року та 04 лютого 2022 року боржником заповнено декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи та його ознайомлено з положеннями ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

29 січня 2021 року та 23 квітня 2022 року боржником надано пояснення щодо невиконання рішення суду.

13 січня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти, які можуть міститися на рахунках боржника у банківських установах.

10 травня 2023 державним виконавцем здійснено запит до Державної прикордонної служби України. Згідно відповіді за запит боржник виїхав за межі України 17.09.2022.

За адресою боржника неодноразово здійснювались виходи з метою перевірки майнового стану, однак потрапити до квартири не вдавалось, про що складено відповідні акти.

З наданої ОСОБА_1 довідки від 21 серпня 2023 року вбачається, що він перебував на лікування в Греції, однак в подальшому інформація про його фактичне місцеперебування не відома.

Вищевказані обставини свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, заходів щодо повного або часткового погашення боргу він не вживає, пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця не надає. Виконавчі документи на даний час боржником не виконані, дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене відділ державної виконавчої служби вважає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчого документа та проявляє свідому бездіяльність, відомості про його фактичне місцеперебування відсутні, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним поданням.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Сухомудренка Б.В. надійшло клопотання про повернення або відмову в задоволенні подання, доводи в якому зводяться до того, що наразі ОСОБА_1 перебуває за адресою: АДРЕСА_2 та проходить лікування, оскільки є інвалідом ІІІ групи. Вказав, що його перебування за межами України не пов`язане з намаганням ухилитися від судових рішень. На території України, в умовах війни, він позбавлений можливості заробити кошти на лікування, що може призвести до трагічних наслідків. Судове рішення ним виконується та спрямовуються кошти на погашення заборгованості.

На розгляд подання учасники справи не прибули, їх неявка не перешкоджає розгляду подання.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання з огляду на таке.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України, розшук боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно ч.2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.05.2018 року № 916/1605/15-г та від 31.07.2019 року № 554/13475/15-ц.

Суд зазначає, що в процесі примусового виконання рішень, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, виконавець під час здійснення виконавчого провадження наділений досить широким колом повноважень, які визначені ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", в тому числі правом на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання боржника.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місця реєстрації якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів. Виходячи із зазначених норм, суд зобов`язаний перевірити, які саме заходи вчинені державним виконавцем для виконання рішення суду, і чи вчинялись вони взагалі, а також перевірити достовірність інформації виконавця щодо неможливості встановити місце проживання чи перебування боржника. Суд може прийняти рішення про розшук боржника тільки в разі, якщо особі, що здійснює виконавче провадження, не відоме місце проживання, перебування, місцезнаходження боржника, зокрема вжитими державним виконавцем заходами не виявлено таку особу за місцем її реєстрації, проживання, роботи, навчання, тощо.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що підтверджують підстави та наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника.

З доданих до подання доказів судом встановлено, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №48971269 відносно ОСОБА_1 до складу якого входять 12 виконавчих проваджень.

Як вбачається з подання, у межах зведеного виконавчого провадження №48971269 відділом державної виконавчої служби не виявлено рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, у відповідності до даних Єдиного реєстру ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, агентства з ідентифікації і реєстрації тварин, національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної авіаційної служби України встановлено, що рухоме майно, тварини та цінні папери за боржником не зареєстровані. Крім того, згідно відомостей баз даних системи персоніфікованого обліку Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах та не отримував пенсію, на рахунках, відкритих у банківських установах відсутні кошти, які підлягають примусовому списанню.

Разом з тим, не є підставою для розшуку боржника відсутність інформації про наявність у нього майна, на яке можна звернути стягнення.

З матеріалів подання також вбачається, що в межах вказаного виконавчого провадження, 29 січня 2021 року боржником ОСОБА_1 заповнено декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, в якій останній зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого місця проживання не має, не працевлаштований та нерухомого майна, окрім квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці, не має.

Таким чином, боржнику ОСОБА_1 достовірно відомо, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №48971269, в якому він є боржником, та про необхідність сплати ним на користь юридичних і фізичних осіб, а також держави боргу на загальну суму 688597 гривень 40 копійок.

При цьому, з наданих представником боржника документів, встановлено, що ОСОБА_1 частково погашає заборгованість по виконавчим провадженням, з наданої державним виконавцем інформації, деякі виконавчі провадження завершені.

Згідно подання, сам заявник вказує, що ОСОБА_1 повідомляв, що перебуває на лікуванні та проживає за кордоном, спочатку у Німеччині, а потім у Греції.

При цьому, саме лише посилання на заяву гр. ОСОБА_2 не є достатньою підставою для оголошення боржника у розшук.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом під час розгляду справи встановлено що боржником ОСОБА_1 було здійснено перерахування коштів у різних розмірах, для погашення заборгованості по виконавчих провадженнях, при цьому державним виконавцем не спростовано перерахування даних коштів, а також повідомлено місце його знаходження.

Отже, із наведеного слідує, що державному виконавцю було відомо місце перебування боржника та засоби зв`язку з ним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є передчасним та не підлягає до задоволення.

Окрім того, відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

Керуючись ст. 77, 80, 428 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

постановив:

В задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розшук боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом 15 днів може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В. Крива