Справа № 335/7195/25 2/335/641/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Печерей О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 31 731,76 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своєчасно не оплачували надані їм за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.11.2016 по 30.09.2024 у них утворилась заборгованість на суму 31 731,76 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 04.04.2025 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.

25.08.2025 на адресу Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про застосування строків позовної давності.

05.09.2025 на адресу Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив по справі.

10.11.2025 ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя в клопотанні відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін по цивільній справі за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено. Розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Циганова О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному, прохала задовольнити.

Представник позивача Калініна-Заєць Ю.М. в судовому засіданні вказала на те, що наразі є всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Підстав для застосування строків позовної давності не вбачала, вважала, що заява відповідача не підлягає задоволенню. Відсутність договору про надання послуг не звільняє відповідачів від обов`язку сплатити за фактично надані послуги. Так, відповідачі сплачували за послуги як до 2021 року, так і після. Разом з тим не виконали такого обов`язку в повному обсязі. Типовий договір був оприлюднений у відповідності до законодавства. Ліцензії у позивача всіє наявні та також знаходяться в загальному доступі. Заяв з боку відповідачів щодо ненадання послуг чи надання їх в неналежній якості на адресу позивача не надходило.

Відповідач в судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, разом з тим просив суд застосувати строк позовної давності. Пояснив, що між ним та позивачем не було укладено відповідного договору на надання послуг з теплопостачання. Наявність Типового договору не дає підстав позивачу звертатися з будь-якими вимогами до нього. Позивачу з бюджету вже виділяються кошти на відшкодування його послуг населенню. На його переконання Концерн «МТМ» не довів, що саме він та його сім`я, як споживачі, отримали відповідну послугу.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ», предметом його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі», відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну.

Згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну.

Основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

02.10.2021 на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 605725153 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 є укладеним між позивачем та відповідачем.

Відповідно п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки та умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Згідно п. 33 Договору підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десть днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Згідно п. 34. Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за рахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 38 Договору споживач не звільняєтеся від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.12.1994 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, яка надана департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради у листі № 06.4/02/18966 від 24.07.2025 (а.с.38-39).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.12.1997 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, яка надана департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради у листі № 06.4/02/18960 від 24.07.2025 (а.с.34-35).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.04.1997 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, яка надана департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради у листі № 06.4/02/18958 від 24.07.2025 (а.с.36-37).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 399825323 від 18.10.2024, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками на праві приватної спільної часткової власності по 1/5 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 12.12.2008 (а.с.10-11).

Співвласники цієї квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли.

Отже, судом встановлено, що позивачем надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

З позовної заяви та доданих до неї довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми позову, встановлено, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Концерном «МТМ» за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2016 по 30.09.2024 складає 47 668,94 грн. За вказаний період відповідачами було частково сплачено наявну заборгованість, а саме в сумі 15 937,18 грн.. Таким чином, остаточна сума заборгованості за вказаний період становить 31 731,76 грн. (а.с.10).

Претензій від відповідачів щодо ненадання або ж надання неналежної якості послуг за вказаний період до позивача не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За нормами ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла.

За правилами ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.п. 11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила № 630), чинних на момент виникнення спірних правовідносин, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п.п. 20, 21 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно п. 30 Правил № 630 споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Споживач згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону.

За змістом ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Обов`язок сплатити за надані й спожиті комунальні послуги випливає також з частини першої статті 11 ЦК про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року по справі №463/6799/18.

КЦС додав, що зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_1 на недоведеність обов`язку споживачів сплачувати за послуги за відсутності договору, зокрема за період з 2016 року по листопад 2021 року, судом до уваги не приймаються.

Таким чином, оскільки відповідачі не виконували свого обов`язку зі своєчасної сплати за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, не спростували розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, а також не заперечували факту здійснення ними оплат за них не в повному обсязі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є обґрунтованими. Разом із тим, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості у межах строку позовної давності, про застосування якої відповідачем ОСОБА_1 заявлено у його заяві.

Представник позивача будь-яких заперечень щодо заяви відповідача не надавав.

Так, згідно розрахунку заборгованості, який відповідачами належними та допустимими доказами не спростований, заборгованість за надані у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2016 по 30.09.2024 становить 31 731,76 грн..

Тобто, Концерн «Міські теплові мережі» нарахував заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2016 по 30.09.2024.

З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості позивач звернувся до суду 22.07.2025 (згідно штампу з відміткою суду).

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідачем з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.

З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 22.07.2025. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності, до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з листопада 2016 року по лютий 2017 року включно.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У вказаній справі відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у заяві.

Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року включно, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку.

Посилання представника позивача, що строк позовної давності переривався через сплату відповідачами заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки не надано доказів на підтвердження сплати таких платежів з зазначенням призначення платежу щодо погашення заборгованості за попередні періоди.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за період з 01.11.2016 по 28.02.2017, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Разом з тим, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у період з 01.03.2017 по 30.09.2024, яка у загальному розмірі становить 21 140,53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За період з березня 2017 року по вересень 2024 року включно було нараховано до сплати за послуги 21 140,53 грн.. Відповідно до зазначеного розрахунку позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, та з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за централізоване опалення та постачання гарячої води у розмірі 21 140,53 грн..

Крім того, у відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1 613,80 грн. (66,62%).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО банку 322313, поточний рахунок НОМЕР_5 , отримувач Концерн «Міські теплові мережі», ) заборгованість за послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 березня 2017 року по 30 вересня 2024 року, у розмірі 21 140 (двадцять одна тисяча сто сорок) гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», , місце знаходження: вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; фактичне місцезнаходження за адресою: вул. Професора Анатолія Бойка, буд. 4, м. Запоріжжя, 69057, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», , місце знаходження: вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; фактичне місцезнаходження за адресою: вул. Професора Анатолія Бойка, буд. 4, м. Запоріжжя, 69057, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», , місце знаходження: вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; фактичне місцезнаходження за адресою: вул. Професора Анатолія Бойка, буд. 4, м. Запоріжжя, 69057, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень 93 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 26.01.2026.

Суддя: О.О. Романько