Номер провадження 2/754/4424/26
Справа № 754/910/26
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2026 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2026 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 р. позовну заяву передано для розгляду головуючій судді Панченко О.М.

Після надходження позовної заяви суд вирішує питання щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, або відкриває провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , який знаходиться в АГК "Радосинь".

Проте, матеріали позову містять довідку видану головою правління АГК "Радосинь" про те, що позивач ОСОБА_1 є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , який знаходиться в АГК "Радосинь". Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності від 20.10.2009 року позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить гаражний бокс № НОМЕР_1 , який знаходиться в АГК "Радосинь".

Тобто позивач на день подання позову до суду являється власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , який знаходиться в АГК "Радосинь".

Як убачається з матеріалів доданих до позовної заяви спір фактично стосується правомірності рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно О. Тараненко про відмову в проведенні реєстраційних дій, а не оспорювання самого права власності. Таким чином суддя приходить до висновку, що необхідно чітко розмежовувати речові вимоги (визнання права) від адміністративних/процесуальних (оскарження дій реєстратора). Тобто, належним способом захисту є оскарження рішення державного реєстратора (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК, Закон "Про державну реєстрацію речових прав"), а позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки позов про визнання права власності пред`являється, коли право оспорюється, а не коли необхідно оскаржити рішення державного реєстратора.

Ч.1 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення іі недоліків,

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності, - залишити без руху.

Встановити строк 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.М. Панченко