Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/196/2026 Справа № 641/7556/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Земляної А. А.,

представника правонаступника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Товстолужська Оксана Володимирівна, ОСОБА_6 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 та просила розірвати договір довічного утримання (догляду) від 07.08.2019 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Товстолужською О.В., р.№1536 та визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому судом залучено до участі у справі ОСОБА_5 як правонаступника позивача та залучено ОСОБА_6 як третю особу у справі.

Представником правонаступника позивача ОСОБА_5 адвокатом Дерев`янченком Я.Ю. подано клопотання про призначення посмертної судово-психологічної експертизи, проведення якої просив доручити експертам Харківської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», поставивши експертам питання: в якому психоемоційному стані перебувала ОСОБА_4 під час підписання документів, зафіксованих на відеозаписі; як даний стан вплинув на її поведінку під час підписання документів, зафіксованих на відеозаписі; чи могла ОСОБА_4 в силу свого віку або психоемоційного стану правильно розуміти характер та значення вчинюваних нею дій, зафіксованих на відеозаписі; чи була здатна ОСОБА_4 прогнозувати наслідки своїх дій під час підписання документів, зафіксованих на відеозаписі; чи є у відеозапису ознаки здійснення на ОСОБА_4 психологічного впливу з боку осіб, що брали участь під час підписання документів, зафіксованих на відеозаписі.

В обґрунтування зазначив, що за клопотанням представника відповідача до матеріалів справи долучено відеозапис, на якому ОСОБА_4 підписує процесуальний документ, попередньо «заява про розгляд справи без її участі». Зі змісту відеозапису зрозуміло, що ОСОБА_4 знаходиться у стані відчаю та душевного хвилювання, не може належним чином оцінити наслідки підписання цього документу. Крім того, достовірно можна стверджувати, що остання не розуміє змісту документу, який надає їй для підпису відповідач. Оскільки представник відповідача наполягав на тому, що відповідний відеозапис містить підтвердження, що ОСОБА_4 відмовилась від позовних вимог і це було її добровільне рішення, з чим не погоджується правонаступник позивача, а ОСОБА_4 на час розгляду клопотання про призначення експертизи померла, крім того, її психологічний стан, зафіксований на відеозаписі, свідчить про непорозуміння, які саме вона підписує документи, що надала їй відповідач, виникла необхідність у призначенні у справі посмертної судово-психологічної експертизи за матеріалами вказаного відеозапису.

В судовому засіданні представник правонаступника вказане клопотання про призначення експертизи підтримав та просив призначити експертизу.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та клопотання, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи суд встановлює на підставі доказів.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частина друга статті 76 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).

За змістом частин першої - другої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (див. постанови Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 910/4071/17, від 24.01.2018 у справі № 907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17).

Суд наголошує, що відповідно до частини 2 статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом позову у цій справі є розірвання договору довічного утримання (догляду) від 07.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Товстолужською О.В., р.№1536 та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підставами позову вказано неналежне виконання договору довічного утримання.

Отже до предмета доказування у цій справі входить встановлення обставин, зокрема, факт укладення договору, зміст обов`язків набувача, невиконання/ неналежне виконання договору в межах визначених позивачем підстав позову.

Дослідивши обставини на які посилається позивач в обґрунтування призначення експертизи, суд зазначає, що психоемоційний стан позивача під час написання заяви про розгляд справи без участі не впливає на вирішення спору по суті.

Як зазначалося, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Звернення з клопотанням про проведення експертного дослідження, як і всі процесуальні документи, що подаються в рамках судового провадження мають бути змістовні та обґрунтовані необхідністю такого експертного дослідження.

Натомість необґрунтоване призначення по справі судової експертизи призведе до безпідставного зупинення провадження по справі та, відповідно, затягування строків розгляду справи.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Керуючись ст. 103,104,252,253,260,261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника правонаступника позивача ОСОБА_5 адвоката Дерев`янченка Ярослава Юрійовича про призначення посмертної судово -психологічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повна ухвала складена 16.02.2026 року.

Суддя -І. В. Зелінська