КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/216/2026
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.
розглянув заяву представника позивача ОСОБА_1 - Якименка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - Сіваченка Володимира Васильовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Єросової І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації вартості частки спільного майна ,-
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з неї на свою користь у порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя, що складається з грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля KIA RIO, державний номерний знак до відчуження НОМЕР_1 , після відчуження НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами),VIN НОМЕР_3 , що становить 142435,00 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя автомобіля KIA RIO, державний номерний знак до відчуження НОМЕР_1 , після відчуження НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами), VIN НОМЕР_3 , у розмірі 142435,00 грн.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення повністю та ухвалити нове про відмову у позові.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив змінити рішення у частині, якою визначено стягнення компенсації вартості частки спільного майна, виклавши її в новій редакції. Стягнути із ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя у розмірі 178 450,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2026 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року - залишено без змін.

27 січня 2026року представник позивача ОСОБА_1 - Якименко М.М. подав до Київського апеляційного суду заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 60557,50 грн.

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що при розгляді справи позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 60557,50 грн., що підтверджується актом прийому надання правової допомоги від 27 січня 2026 року разом із додатком до акту від 27 січня 2026 року.

08 лютого 2026 року від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, в яких останній просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Вказував, що як вбачається зі змісту заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та доданих до неї доказів, зокрема додатку до акту від 27 січня 2026 року, позивач ОСОБА_1 просить Київський апеляційний суд стягнути компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, яка, згідно з додатком до акту від 27січня 2026 року, надавалась в суді першої інстанції у період з 17жовтня 2024 року по 02грудня 2024 року (включно). Зазначав, що позивач ОСОБА_1 до суду першої інстанції з проханням розподілити судові витрати не звертався. Посилався на те, що законодавець чітко передбачив, що апеляційна інстанція може здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, виключно у випадку скасування або зміни судового рішення. В даному випадку постановою Київського апеляційного суду від 22січня 2026 року у справі №759/6740/24 рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12лютого 2025 року залишено без змін, обидві апеляційні скарги залишені без задоволення. За таких обставин, враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не скасовувалось та/або не змінювалось, відсутні будь-які правові підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та відповідно апеляційної інстанцій. Вказував, що позивач ОСОБА_1 не має права на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції, оскільки сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, є необґрунтованою та завищеною, а відповідач отримує дуже маленький дохід, в зв`язку з чим не може оплачувати значно завищені необґрунтовані заявлені витрати.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору» від 18 червня 2025 рокувнесено зміни до ЦПК України та ч.3 ст.270 викладено в такій редакції: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути заяву про відшкодування судових витрат без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 - Якименка М.М. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задвооленню, з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями частин першої та другої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги напідставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача не було надано до суду першої інстанції доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді першої інстанції. Такі докази були надані в суд апеляційної інстанції, отже витрати на правову допомогу понесені в суді першої інстанції задоволенню не підлягають.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West AllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача ОСОБА_1 - Якименком М.М. надано копії: договору про надання правової допомоги від 01 травня 2023 року; акту прийому надання правової допомоги від 27 січня 2026 року; додатку до акту від 27 січня 2026 року; погодження гонорару за надання правової допомоги від 01 травня 2023 року; додаткової угоди від 30 грудня 2024 року; додаткової угоди від 30 грудня 2025 року.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2026 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року - залишено без змін.

Оскільки апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишено без задоволення, а відтак відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції за розгляд його апеляційної скарги покладаються на останнього.

Разом з тим, оскільки позивач ОСОБА_1 також поніс витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції щодо висловлення своєї позиції/заперечень відносно апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року, а відтак вказані витрати підлягають розподілу.

Як вбачається з додатку до акту прийому надання правової допомоги від 27 січня 2026 року, адвокатом Якименком М.М. було надано ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції наступну правову допомогу щодо апеляційної скарги представника відповідача:

підготовка відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , формування додатків, направлення копії іншим учасникам справи, подання до Київського апеляційного суду - 3,45 год., 9375 грн.;

підготовка заперечень на клопотання про зупинення провадження у справі - 2,40 год., 6666,66 грн.;

підготовка до розгляду в Київському апеляційному суді 24 липня 2025 року - 0,45 год., 1905 грн. , 1 год. очікування - 690 грн.;

підготовка додаткових пояснень - 0,30 год., 1250 грн.;

підготовка до розгляду в Київському апеляційному суді 02 жовтня 2025 року - 0,20 год., 833,32 грн., 1,30 год. очікування - 1035 грн.;

підготовка до розгляду в Київському апеляційному суді 20 листопада 2025 року - 0,10 год., 416,66 грн., 2,15 год. очікування - 1552,50 грн.;

підготовка до розгляду в Київському апеляційному суді 22 січня 2026 року - 1,00 год., 2500 грн., 2,50 год. очікування - 1955 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначений представником позивача ОСОБА_1 - Якименком М.М. у заяві про ухвалення додаткового рішення розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Для суду не є обов`язковимизобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).

У пунктах 179, 180 постанови від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України (схожі положення містяться у статті 141 ЦПК України), може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Таким чином, беручи до уваги заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу щодо розгляду апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 у розмірі 12000 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та єпропорційними до предмета спору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 12000 грн.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Якименка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 12000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Головуючий:

Судді: