Справа № 342/1132/25
Провадження № 2-з/342/1/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М., ознайомившись із заявою представника відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення доказів,

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2026 року до Городенківського районного суду Івано-Франківської області представник відповідача ОСОБА_2 звернувся із заявою про забезпечення доказів.

Ознайомившись з поданою заявою про забезпечення доказів, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення доказів підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів, відповідно до положень ч. 2 ст. 116 ЦПК України, є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, заява про забезпечення доказів повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 116 ЦПК України зазначений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19).

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження необхідності забезпечення доказів.

Відповідно до положень ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Також, частиною 3 ст.117 ЦПК України визначено, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову судовий збір підлягає сплаті у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (665,60 гривень).

Проте, на виконання вимог ч.3 ст.117 ЦПК України до заяви про забезпечення доказів не долучено квитанцію про оплату судового збору. Також, до заяви про забезпечення доказів не подано доказів на підставі яких заявник звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заявником при поданні заяви про забезпечення доказів не тільки не сплачено судовий збір, але і у поданій заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, що свідчить про те, що заява подана без додержання вимог статті 117 ЦПК України.

За таких обставинах, заяву слід повернути заявнику, як таку, що не відповідає вимогам ст. 117 ЦПК України.

Керуючись ст.117, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення доказів - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Ухвала складена 17.02.2026.

Суддя: Гайдич Р. М.