Справа № 521/2897/22
Номер провадження № 6/521/131/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

секретаря судового засідання Шелкопляс В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», первісний стягувач: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», боржник: ОСОБА_1 , Хаджибейський відділ державної виконавчої служби міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2026 року до суду надійшла заява представника товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого листа. В зазначеній заяві заявник просить суд: замінити стягувача у виконавчому листі суду у цивільній справі № 521/2897/22 з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його правонаступника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» та видати ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» дублікат виконавчого листа суду у цивільній справі № 521/2897/22.

Представник заявника в судові засідання не з`явився, в своїй заяві просив провести розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники в судові засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток, про причини неявки суд не повідомили.

З урахуванням положень ч.3 ст.442 ЦПК Українисуд вважає за можливе вирішити питання за заявою за відсутності сторін та у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК Українипровести розгляд справи без фіксації судового засідання за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши викладені в заяві доводи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

21.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг. 21.11.2019 року між Позичальником та Банком був укладений кредитний договір № б/ н, згідно якого Позичальнику було надано кредит із сплатою процентів за користування ним.

Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим 10.02.2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

15.11.2022 року рішенням суду позов акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнено з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 21.11.2019 року за тілом кредиту в сумі 7999 гривень 32 копійки та сплачений судовий збір у розмірі 1962 гривні 19 копійок, в іншій частині позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 15.12.2022 року.

21.03.2023 року судом видано виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення, який було отримано представником акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»27.03.2023 року, що підтверджується особистим підписом представника позивача.

22.08.2025 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено Договір факторингу № 8-22-08/2025, за яким відступлені права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № б/н від 21.11.2019 року, укладеним між Банком та Позичальником.

Згідно п. 1 Договір факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025 року, за цим Договором, в порядку та на умовах, ним визначених: Клієнт відступає належні йому права вимоги, а саме права грошової вимоги Клієнта до позичальників, зазначених у Реєстрі боргових зобов`язань (за формою, що наведена у Додатку №1 до цього Договору, далі - Реєстр боргових зобов?язань), який складається Клієнтом, далі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників, за договорами (з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них), що укладені між Клієнтом та Боржниками, та перелік яких наведено згідно з відповідним Реєстром боргових зобов?язань, далі за текстом - Основні договори або Кредитні договори, а Фактор здійснює фінансування Клієнта шляхом купівлі у нього Прав вимоги та сплачує Клієнту за Права вимоги грошові кошти (купівельну ціну) у сумі та у порядку. визначених цим Договором.

Згідно п. 2 Договір факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025 року, ціна цього Договору (Купівельна ціна) становить 93 375 000,00 грн. (дев?яносто три мільйони триста сімдесят п?ять гривень 00 копійок), без ПДВ. Винагорода Фактора за надання послуги факторингу складає 933,75 грн (дев?ятсот тридцять три гривні 75 копійок) без ПДВ. яка врахована в розмірі Купівельної ціни цього Договору, та не підлягає окремій сплаті Клієнтом Фактору.

Відповідно до п. 3 Договір факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025 року, кошти в сумі 93 375 000,00 грн. (дев?яносто три мільйони триста сімдесят п?ять гривень 00 копійок) (Купівельна ціна) сплачені Фактором на користь Клієнта до укладення цього Договору.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту норм, зокрема, п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва, на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).

Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Суд звертає увагу заявника, що за договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Отож, суд зазначає, що факторинг є правочином, який характеризується, серед іншого тим, що:

- за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату;

- його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо.

Суд, дослідивши письмові матеріали, надані до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та видачу дублікату виконавчого листа, встановив, що Договір факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025 року, вказує на необхідність підтвердження подальшого виникнення прав і обов`язків сторін за договором, зокрема, сплатою коштів у розмірі ціни договору, що має бути підтверджено платіжним дорученням.

Разом з тим, представником заявника не долучено платіжне доручення про сплату Фактором грошових коштів для Клієнта за Договір факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025 року, встановлених у п. п. 2, 3 вищевказаного Договору факторингу.

Отже, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором Факторингу на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором.

Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови заявнику у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14.

Ураховуючи викладене, оскільки заявником не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, на яку він посилався, а саме, відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором Факторингу на час або після його укладення, а тому в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.512, 514 ЦК України, ст.ст.211, 247, 258-260, 353, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», первісний стягувач: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», боржник: ОСОБА_1 , Хаджибейський відділ державної виконавчої служби міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого листа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя