Провадження № 22-ц/802/144/26 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника стягувача Місюри І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, стягувач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що вона мала намір реалізувати своє право на реєстрацію та відчуження нерухомого майна, проте дізналася у нотаріуса про наявність щодо неї як боржника у Єдиному реєстрі боржників відомостей, включених на підставі виконавчих проваджень (далі ВП) №№ 62279833, 62279453, 59362480 та 59361966.

Згідно з інформацією з АСВП державними виконавцями Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Луцький ВДВС у Луцькому р-ні ЗМУ МЮ) проводилося виконання за ВП №№ 59361966, 59362480, які завершені.

Заявник зазначала, що подальше перебування її у статусі боржника у зв`язку з наявністю у Єдиному реєстрі боржників відомостей, внесених при відкритті ВП №№ 59361966, 59362480, які завершені, ураховуючи те, що стягувач не пред`явив виконавчий документ до виконання повторно і відсутні судові рішення про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, є невиправданим та непропорційній заявленій в законодавстві легітимній меті.

Вказувала, що щодо ВП № 62279833, яке відкрито згідно з постановою від 09 червня 2020 року, виконання проводиться на підставі виконавчого листа № 2-3241/2011, виданого 07 квітня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») 307 804 грн 66 коп. кредитної заборгованості за кредитним договором, однак згідно з ухвалою Господарського суду Волинської області від 09 червня 2021 року у справі № 903/351/21 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та закрито провадження із скасуванням арештів на майно боржника.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати Луцький ВДВС у Луцькому р-ні ЗМУ МЮ виключити інформацію щодо неї, РНОКПП НОМЕР_1 , за ВП №№ 62279833, 62279453, 59362480 та 59361966.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її скарги.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги у цій справі. Вважає, що суд безпідставно відмовив у скарзі, оскільки державним виконавцем виконавчі листи у ВП №№ 59362480 та 59361966 були повернуті стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», стан ВП завершено. Вважає, що невиключення відомостей щодо неї з Єдиного реєстру боржників, яке зобов`язаний здійснити державний виконавець ВДВС у Луцькому р-ні ЗМУ МЮ, перешкоджає здійсненню її майнових прав. Подальше її перебування у статусі постійного боржника через наявність у Єдиному реєстрі боржників відомостей, внесених при відкритті ВП №№ 59362480 та 59361966, які завершені, при тому що стягувач не пред`явив виконавчий документ до виконання повторно і відсутні судові рішення про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, є невиправданим та непропорційним заявленій у законодавстві легітимній меті. Щодо ВП №62279833, то згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 09 червня 2020 року виконання проводиться на підставі виконавчого листа №2-3241/2011, виданого 07 квітня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» 307 804 грн 66 коп. кредитної заборгованості. Зазначає, що вказане виконавче провадження підлягає завершенню на підставі обставин, встановлених у рішенні у справі № 903/351/21 про її неплатоспроможність, а відомості про неї як боржника виключенню з Єдиного реєстру боржників.

У відзиві на апеляційну скаргу представник стягувача АТ «Ощадбанк» Місюра І. В., посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вказувала, що виконавчі листи у межах ВП №№ 59362480 та 59361966 щодо ОСОБА_3 були повернуті стягувачу АТ «Ощадбанк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Водночас повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у випадку відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) не є підставою для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників у розумінні ст. 9 вказаного Закону. Крім того, ВП №№62279453 та 62279833 щодо боржника ОСОБА_1 відкриті при повторному пред`явленні банком виконавчих документів, за якими на дату подання відзиву судові рішення не виконані, а тому відсутні підстави для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Відзиву на апеляційну скаргу Луцький ВДВС у Луцькому р-ні ЗМУ МЮ не подав.

Боржник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Про причини неявки апеляційний суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла.

Представник Луцького ВДВС у Луцькому р-ні ЗМУ МЮ також в судове засідання не з`явився. 28 січня 2026 року в. о. начальника Луцького ВДВС у Луцькому р-ні Волинської обл. Львівського МУ МЮУ Чиж Тетяна засобами електронної пошти подала до апеляційного суду клопотання про відкладення призначеного у цій справі на 29 січня 2026 року судового засідання у зв`язку з перебуванням у відпустці державного виконавця Пельца А. М., який веде виконавче провадження. Проте, наведена у клопотанні причина неявки вказаного представника виконавчої служби апеляційним судом визнана неповажною, оскільки не позбавляла виконавчу службу як юридичну особу забезпечити явку іншого представника. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець Пельц А. М. 15 січня 2026 року подав апеляційному суду клопотання в якому просив розглянути дану справу без участі представника державної виконавчої служби.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності заявника та представника виконавчої служби згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи, а повідомлені причини неявки представника виконавчої служби апеляційним судом визнані неповажними.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі ВАТ «Ощадбанк») та ОСОБА_4 укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 3335, згідно з умовами якого позичальнику був виданий кредит у розмірі 230 000 грн, терміном до 19 вересня 2017 року (а.с.33, 34).

Також, 20 вересня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_5 укладений договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов`язалася перед кредитором відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником своїх зобов`язань (а.с.35).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2011 року з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 солідарно стягнуто на користь ВАТ «Ощадбанк» кредитну заборгованість у розмірі 307 804 грн 66 коп. та судовий збір у розмірі 1 700 грн по 850 грн з кожного, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн по 15 грн з кожного (а.с.36, 37).

На виконання судового рішення 07 квітня 2011 року Луцьким міськрайонний судом Волинської області було видано виконавчий лист та 14 червня 2019 року головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Луцький РВДВС ГТУЮ у Волинській обл.) Будь С.Л. відкрито ВП № 59362480 (а.с.40а, 41,78).

Судом також встановлено, що постановою головного державного виконавця Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській обл. Будя С. Л. від 28 квітня 2020 року у ВП № 59362480 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.42).

09 червня 2020 року старшим державним виконавцем Луцького РВДВС ЗМУ МЮ Гринчишин В. С. відкрито ВП № 62279833 щодо боржника ОСОБА_6 про стягнення на користь АТ «Ощадбанк» кредитної заборгованості у розмірі 307 804 грн 66 коп. на підставі виконавчого листа №2-3241/2011 від 07 квітня 2011 року (а.с.46, 47).

Постановою начальника відділу Луцького ВДВС у Луцькому р-ні ЗМУ МЮ про зміну (доповнення) до реєстраційних даних від 15 травня 2024 року внесено зміни до АСВП, а саме замість прізвища ОСОБА_7 зазначено прізвище ОСОБА_8 (а.с.48).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2013 року солідарно стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 3335 від 20 вересня 2007 року у розмірі 53 845 грн 65 коп. та судовий збір у розмірі 269 грн 23 коп. з кожного (а.с.38, 39).

На підставі зазначеного судового рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03 червня 2013 року видано виконавчий лист та 14 червня 2019 року головним державним виконавцем Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській обл. Ткачук О. О. відкрито ВП № 59361966 (а.с.40,75).

Постановою головного державного виконавця Луцького РВДВС ГТУЮ у Волинській обл. Ткачук О. О. від 27 квітня 2020 року у ВП №59361966 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.43).

09 червня 2020 року старшим державним виконавцем Луцького РВДВС ЗМУ МЮ Гринчишин В. С. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 161/2299/13-ц від 03 червня 2013 року та відкрито ВП № 62279453 щодо боржника ОСОБА_6 про стягнення на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 53 845 грн 65 коп. та 269 грн 23 коп. судового збору на підставі згаданого виконавчого листа (а.с.44, 45).

Звертаючись до суду з цією скаргою, ОСОБА_1 посилалася на те, що оскільки ВП №№ 59362480 та 59361966 завершені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а стягувач не пред`явив виконавчі документи до виконання повторно і відсутні судові рішення про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому вважає неправомірною бездіяльність Луцького ВДВС у Луцькому р-ні ЗМУ МЮ, яка полягає у невиключенні відомостей щодо неї як боржника з Єдиного реєстру боржників.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 447-1 ЦПК України).

Згідно з частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 цього Закону або постанови, передбаченої ч. 4 ст. 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що ст. 9 вказаного Закону не містить в переліку підстав для виключення боржника з Єдиного реєстру боржників підставу повернення виконавчого документа стягувачу у випадку відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

У справі, яка переглядається, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що після повернення державним виконавцем виконавчих документів у ВП №№ 59362480 та 59361966 стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», останній повторно звернувся із виконавчими документами у встановлений строк для виконання, на підставі чого були повторно відкриті ВП №№ 62279453 та 62279833 щодо боржника ОСОБА_1 . Водночас заявник не надала суду доказів, які б підтверджували виконання рішень суду, на підставі яких були відкриті вищезгадані виконавчі провадження або доказів відсутності у неї заборгованості за судовими рішеннями.

Зважаючи на вищенаведене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

У своїх доводах апеляційної скарги заявник посилалася на ухвалу Господарського суду Волинської області від 09 червня 2021 року у справі №903/351/21 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 як підставу для скасування арештів на майно. Проте, як вбачається з матеріалів справи, ця ухвала була постановлена судом після відкриття ВП №№62279453, 6227983 та була підставою лише для зупинення вчинення виконавчих дій на строк до закінчення зазначених обставин відповідно до статей 34-35 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас ухвалою Господарського суду Волинської області від 28 жовтня 2021 року у справі №903/351/21 провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, у задоволенні клопотання про зняття арештів та обтяжень відмовлено, що у даному випадку не може бути підставою для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заявника щодо неправильного вирішення судом першої інстанції скарги не знайшли свого підтвердження. На підтвердження обставин, викладених в апеляційний скарзі, ОСОБА_1 належних та допустимих доказів не надала, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи та правильно вирішив скаргу по суті.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: