Справа № 626/3951/25
Провадження № 2/626/339/2026
16.02.2026 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дудченка В.О.,
за участі секретаря Зінченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берестині, в порядку загального позовного провадження, у відсутності сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з третіми особами: приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Романом Михайловичем, ТОВ «ВЕСТ ІМПОРТ» про визнання права власності на транспортний засіб та скасування арешту та розшуку, -
Виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 , через представника адвоката Гордєєву А.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з третіми особами: приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Романом Михайловичем, ТОВ «ВЕСТ ІМПОРТ» про визнання права власності на транспортний засіб та скасування арешту та розшуку в якому просить:
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на транспортний засіб автомобіль марки RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ;
- скасувати арешт, накладений приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Романом Михайловичем в межах виконавчого провадження №67970348, на підставі постанови про арешт майна боржника від 24.02.2023 року, на транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , припинивши його розшук.
Рух справи в суді.
Ухвалою від 22.12.2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, витребувано докази у третьої особи.
Ухвалою від 19.01.2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 16.02.2026 року.
Заяви (клопотання) учасників процесу по суті справи.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гордєєва А.М. подала клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує на задоволенні позовної заяви наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича, на виконання ухвали про витребування доказів надійшли витребувані та документи, а саме копія виконавчого провадження.
Інші учасники судового процесу в тому числі і відповідачі в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали.
Так, як відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзиву, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.
Позиція суду.
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 25.03.2020 року ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №2020-А203, а саме автомобіля марки RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , продавець на підставі договору комісії, укладеного 26.02.2020 року з власником транспортного засобу ТОВ «ВЕСТ ІМПОРТ» (39552144) суб`єкт господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним № 7322, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Федорова 1/1.
Відповідно до п.2.2 вказаного договору покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору.
Відповідно до акт огляду транспортного засобу від 25.03.2020 року №7322/20/001144 власником вказаного транспортного засобу зазначено ОСОБА_2 відомості про суб`єкта господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами ТОВ «ВЕСТ ІМПОРТ», відомості про покупця ОСОБА_1 .
Так як вказаний договір підписаний 25.03.2020 року та транспортний засіб переданий в цей же день ОСОБА_1 , а отже право власності на вищевказаний транспортний засіб було набуте останнім 25.03.2020 року.
В подальшому при спробі державної реєстрації вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 у жовтні 2025 року отримано інформацію про те, що на вказаний транспортний засіб накладено арешт приватним виконавцем Лабчуком Р.М.
Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 01.12.2025 року наявна інформація про арешт автомобіля марки RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 на підставі постанови про арешт майна боржника у ВП №67970348, видана; 24.02.2023 року, видавник: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, боржник: ОСОБА_2 , відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати.
Згідно інформації з реєстру боржників встановлено, що відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 відкрито виконавче провадження №67970348 на підставі рішення Старокостянтинівського районного суд Хмельницької області про стягнення коштів. Вказане рішення стосується боржника ОСОБА_2 .
Відповідно до інформації з АСВП виконавче провадження за вказаним судовим рішенням (виконавчим документом) відкрито 22.12.2021 року.
На адресу приватного виконавця Лабчука Р.М. направлявся адвокатський запит про надання інформації щодо виконавчого провадження та скасування арешту, в якому просилось:
- надати інформацію та копії підтверджуючих документів стосовно виконавчого провадження №67970348 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ТОВ «Ацент-Банк».
- надати інформацію та копії відповідних підтверджуючих документів про накладання арешту та розшуку на автомобіль RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 в рамках виконавчого провадження №67970348.
- скасувати арешт та розшук на автомобіль RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 в рамках виконавчого провадження №67970348.
На вказаний адвокатський запит отримано відповідь про те, що у приватного виконавця Лабчука Р.М. в провадженні перебуває виконавче провадження №67970348 з примусового виконання виконавчого листа Старокостянтинівського районного суду №683/1441/20 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
В межах ВП №67970348 виконавцем отримано інформацію від органів МВС в порядку автоматичної електронної взаємодії засобами Автоматизованої системи виконавчого провадження про наявність зареєстрованого за боржником транспортного засобу, на основі якої арештовано, в тому числі автомобіль RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_4 .
Враховуючи, що відповідно до отриманої в межах виконавчого провадження №67970348 інформації МВС автомобіль RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 на даний час зареєстрований за боржником ОСОБА_2 , а виконавець не наділений повноваженнями самостійно встановлювати юридично значимі факти, зокрема і щодо переходу права власності, підстави для задоволення заяви щодо звільнення майна з-під арешту на даний час відсутні.
Додатково повідомив, що інформація, щодо виконавчого провадження є інформацією з обмеженим доступом, право на ознайомлення з якою мають лише сторони виконавчого провадження, якими є боржник і стягувач, тому надати копії виконавчого провадження на Ваш запит можливості немає. В разі необхідності вирішення питання щодо визнання права власності на майно в судовому порядку, необхідно для вирішення справи документи можуть бути надані суду за відповідним запитом.
На виконання ухвали суду приватним виконавцем надано копію виконавчого провадження №67970348 з примусового виконання виконавчого листа Старокостянтинівського районного суду №683/1441/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором, яке відкрито на підставі постанови 22.12.2021 року.
Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 24.02.2023 року у виконавчому провадженні №67970348 накладено арешт на майно ОСОБА_2 , в тому числі і на автомобіль RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 .
Відповідно до Висновку експертного дослідження від 29.03.2023 року №21/6345/685 номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_6 , наданого на дослідження транспортного засобу RENAULT MEGANE номерний знак НОМЕР_4 , не змінювались. Бланк наданого на дослідження «Свідоцтва про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_3 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.
Скористатись своїм правом на реєстрацію права власності в Регіональному сервісному центрі купленого ОСОБА_1 автомобіля RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 позивач не має можливості, оскільки на вказаний автомобіль накладений арешт в межах виконавчого провадження №67970348.
Щодо факту не реєстрації права власності за ОСОБА_1 купленого ним автомобіля RENAULT MEGANE номерний знак НОМЕР_4 в Регіональному сервісному центрі то повідомляє, що він не зміг скористатися своїм правом перереєструвати вчасно транспортний засіб в зв`язку з введенням карантину через COVID-19, а згодом із з початком повномасштабної війни рф проти України.
Зокрема карантин через COVID-19 ввели в Україні з 12.03.2020 і його неодноразово продовжували. Скасували карантин на всій території України з 1 липня 2023 року.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і триває досі.
Враховуючи, що ОСОБА_1 став власником вищезазначеного автомобіля 23.03.2020 року, ще до ухвалення судом 05.10.2020 року рішення про стягнення коштів з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вважає, що є добросовісним набувачем, і автомобіль RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , належить саме йому на праві власності, у зв`язку із чим необхідно зняти арешт та розшук із вказаного автомобіля, як такий, що накладений помилково.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).
Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.
Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
У разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.
Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Суб`єкти господарювання, що здійснюють торгівлю транспортними засобами та придбали транспортний засіб, який перебував на державній реєстрації, для його наступного продажу, звільняються від обов`язку здійснення державної реєстрації такого транспортного засобу. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.
На зареєстровані транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та/або електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, таким транспортним засобам присвоюються номерні знаки (їх буквено-цифрова комбінація). Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків на транспортні засоби здійснюється відповідно до вимог законодавства органами, на які покладено обов`язок з їх реєстрації. Номерні знаки повинні відповідати встановленим зразкам та вимогам.
Згідно з пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371) (далі Порядок №1388) - Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) (крім суб`єктів господарювання, що придбали транспортний засіб, який перебував на державній реєстрації, для його подальшого продажу) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в сервісних центрах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Так, відповідно до п 8 Порядку №1388 документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.
Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Правовий аналіз вказаних норм права свідчить про те, що правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу.
Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує.
Наслідком порушення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, є покладення на порушників відповідальності, встановленої законом (пункт 5), а не позбавлення права власності на придбаний особою транспортний засіб.
Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору.
У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу».
Зі змісту договору купівлі-продажу від 25.03.2020 року вбачається, що пунктом 2.2 передбачено, що покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами цього договору. Тобто, в даному випадку сторони в договорі передбачили порядок переходу права власності на майно.
Таким чином ОСОБА_1 є власником спірного транспортного засобу з моменту підписання договору купівлі-продажу від 25.03.2020 року, що узгоджується з умовами договору.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.
Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.
Таким чином, станом на дату винесення постанови про арешт майна боржника від 24.02.2023 року ОСОБА_2 не був власником автомобіля RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , а отже арешт майна боржника, який накладений постановою приватного виконавця Лабчука Р.М., позбавляє позивача можливості реалізувати своє право власності щодо вказаного транспортного засобу.
При цьому наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, враховуючи, що майно боржника вибуло з його володіння до накладення арешту на нього, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновки за результатами розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.
Розподіл судових витрат.
В позовній заяві мається клопотання позивача в якому він не наполягає на стягненні з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат по справі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 206, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на транспортний засіб та скасування арешту та розшуку - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на транспортний засіб автомобіль марки RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .
Скасувати арешт, накладений приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Романом Михайловичем в межах виконавчого провадження №67970348, на підставі постанови про арешт майна боржника від 24.02.2023 року, на транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, модель MEGANE, 2010 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , припинивши його розшук.
Копію заочного рішення направити відповідачам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд.
Суддя