ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 947/39286/23

провадження № 61-2073св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув заяву адвоката Ореза Валентина Павловича як представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» (далі - ТОВ «Автосервіс») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди у розмірі 783 006,52 грн.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 23 травня 2024 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Автосервіс» матеріальну шкоду в розмірі 783 006,52 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Одеський апеляційний суд постановою від 24 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2024 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Верховний Суд постановою від 29 грудня 2025 року касаційну скаргу ТОВ «Автосервіс» залишив без задоволення. Постанову Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року залишив без змін.

05 січня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява адвоката Ореза В. П. як представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ТОВ «Автосервіс» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

На обґрунтування заяви адвокат зазначив, що в відзиві на касаційну скаргу заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн та додано докази на підтвердження понесених витрат. Питання про розподіл судових витрат у постанові касаційного суду вирішене не було.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами «б» і «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки питання розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції, Верховний Суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткової постанови.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України відомо, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Установлено, що інтереси ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції представляв адвокат Ореза В. П. У відзиві на касаційну скаргу адвокат просив стягнути витрати на правничу допомогу, які поніс відповідач в суді касаційної інстанції, у розмірі 20 000, 00 грн.

На підтвердження понесених витрат до відзиву на касаційну скаргу додано: копію ордера на надання правової допомоги в суді касаційної інстанції, копію договору про надання правової допомоги від 10 березня 2025 роки, копію опису виконаних робіт на суму 22 000,00 грн, копію квитанції до прибуткового касового ордера на суму 20 000,00 грн.

Верховний Суд, ухвалюючи постанову від 29 грудня 2025 року, не вирішував питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді касаційної інстанції.

05 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Орез В. П.подав клопотання про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на касаційну скаргу, а також заява про ухвалення додаткового рішення направлені до Електронного кабінету ТОВ «Автосервіс».

Позивач не подав заперечень на клопотання щодо розподілу судових витрат.

Ураховуючи, що касаційну скаргу ТОВ «Автосервіс» залишено без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, позивач не подав заперечень проти розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з ТОВ «Автосервіс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених ним на стадії касаційного перегляду справи, у розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Ореза Валентина Павловича як представника ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених позивачем на правову допомогу в суді касаційної інстанції, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов