Справа № 611/1146/25
Провадження № 2/559/1044/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Томілін О.М., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Барвінківського районного суду Харківської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3330265 від 22.06.2021 у загальній сумі 63 400 грн.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 20.01.2026 справу направлено до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

У той же час з відповіді ЄДДР від 19.01.2026 вбачається, що відповідач був зареєстрований до 03.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах цивільного судочинства, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, це підсудність.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати цивільне провадження. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна цивільна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і відповідною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з листа секретаря судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду від 19.02.2024, яким звернуто увагу голови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області на необхідність неухильного дотримання вимог чинного законодавства, зміна адміністративно-територіального устрою не означає автоматичної зміни системи судоустрою, адже згідно зі ст.125 Конституції України та ст.19 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд утворюється, реорганізовується і ліквідується законом, підставами для утворення чи ліквідації суду є зміна визначеної цим Законом системи судоустрою, необхідність забезпечення доступності правосуддя, оптимізації видатків бюджету або зміна адміністративно-територіального устрою.

Пункт 3-1 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Зі змісту роз*яснень у листі Ради суддів України №9 рс-466/20 від 22.07.2020 вбачається, що місцезнаходження, територіальна юрисдикція і статус суду визначаються з урахуванням принципів територіальності, спеціалізації та інстанційності, при цьому на практиці дані принципи не завжди можуть співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом Держави. До зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше 5 днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше 5 днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи те, що позивачем заявлений позов про стягнення заборгованості до відповідача, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання якого є адреса: АДРЕСА_1 , яка згідно з п. 3-1 Розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відноситься до територіальної підсудності Радивилівського районного суду Рівненської області, дана цивільна справа підлягає передачі на розгляд до вищевказаного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 261, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити на розгляд до Радивилівського районного суду Рівненської області.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя О.М.Томілін