Справа № 584/1317/25
Провадження № 2/584/191/26
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2026 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Данік Я.І.,

за участі: секретаря Кравченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ «Він Фінанс» звернулося до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що 8 травня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір №859993, у вигляді електронного документу із застосуванням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, за умовами якого позивач надав йому кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушив строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на 23 жовтня 2025 року має заборгованість в розмірі 32852 грн. 15 коп., в т.ч.: 7000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 3780 грн. - заборгованості за відсотками, 10962 грн.- заборгованості за простроченими процентами, 3360 грн. заборгованості за штрафом, 5488 грн. 91 коп. інфляційне збільшення, 2261 грн. 24 коп. штрафні санкції.

12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Довіра та гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу №1 про відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №859993 від 8 травня 2019 року.

Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 32852 грн. 15 коп. та понесені судові витрати.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі у зв`язку зі спливом строку позовної давності (а.с.49-50).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі просив про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (53,55).

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом, 8 травня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №859993, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7000 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,80% у день за користування кредитом, штрафу за прострочення повернення позики у розмірі 84 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за договором, граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення зобов`язань, не може перевищувати 50% суми, одержаного кредиту і становить 3500 грн. (а.с.24-25).

Відповідач прострочила виконання свого зобов`язання, оскільки порушила строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 23 жовтня 2025 року має заборгованість в розмірі 32852 грн. 15 коп., в т.ч.: 7000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 3780 грн. - заборгованості за відсотками, 10962 грн.- заборгованості за простроченими процентами, 3360 грн. заборгованості за штрафом, 5488 грн. 91 коп. інфляційне збільшення, 2261 грн. 24 коп. штрафні санкції., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.26, 20-23).

12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Довіра та гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу №1 про відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №859993 від 8 травня 2019 року, що підтверджується реєстром прав вимоги №25 від 12 вересня 2019 року (а.с.28-29).

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що спірний договір укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Проте, згідно п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.

Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022 на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, без урахування суми неустойки, яка за законом підлягає списанню кредитодавцем.

Таким чином, вимога про стягнення штрафу у розмірі 3360 грн., інфляційних витрат у розмірі 5488 грн. 91 коп. та 3 % річних у розмірі 2261 грн. 24 коп. задоволенню не підлягає (32852,15-11110,15=21742).

Що стосується клопотання відповідача щодо пропуску позовної давності, то відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Окрім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжується.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (станом на 3 вересня 2025 року) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. (Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року; в редакції Закону № 3450-IX від 8 листопада 2023року)

За наслідками розгляду справи № 910/18489/20 Велика Палата Верховного Суду у п.100 постанови від 6 вересня 2023 року зробила висновок, що саме з 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», а тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 2 квітня 2020 року цим законом (п. 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №167/1058/20).

Строк дії карантину, що був введений у 2020 році, неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та діяв до 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, та був відмінений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року за № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Правові позиції щодо застосування пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладені у постановах Верховного Суду, а саме: від 11 лютого 2020 року у справі №916/612/19; від 25 серпня 2021 року у справі №914/1560/20; від 22 вересня 2022 року у справі №920/724/21; від 7 вересня 2022 року у справі №679/1136/21; від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 тощо.

Водночас, з 24 лютого 2022 року до цього часу в Україні діє воєнний стан, що був введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»за№64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року за №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діяв на момент подання позову у даній справі.

Законом №4434-IX від 14 травня 2025 року, який набув чинності 4 вересня 2025 року, віключено п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України .

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, оскільки з початку дії карантину на території України з 2020 року по 4 вересня 2025 року, перебіг позовної давності був зупинений, а час після його відновлення, з урахуванням часу до його зупинення, становить менше трьох років, тобто позовна давність не спливла.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь банка 1603 грн. 18 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову (121742х2422,40/32852,15=1603,18), та 3309 грн. 07 коп. витрат на правничу допомогу (21742*5000/32852,15=3309,07), пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.526-527, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст.142, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) 21742 грн. (двадцять одну тисячу сімсот сорок дві гривні) заборгованості по кредитному договору №859993 від 8 травня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» 1603 грн. 18 коп. (одну тисячу шістсот три гривні вісімнадцять копійок) витрат по сплаті судового збору при подачі позову та 3309 грн. 07 коп. (три тисячі триста дев`ять гривень сім копійок) витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.І.Данік