Номер провадження2-др/205/3/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Костромітіної О.О.
за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» Пархомчука Сергія Валерійовича за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача ТОВ «ФК АЙКОНС» Пархомчук С. В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Заява обґрунтована тим, що в провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра знаходилась цивільна справа за позовом ТОВ «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 .
З огляду на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу позивач заявляв у позовній заяві, останній просить суд стягнути їх з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК АЙКОНС».
Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлені своєчасно та належним чином.
Представник позивача в заяві зазначив про розгляд справи без участі позивача.
Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення без їх участі.
Судом встановлено, що рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 04.12.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.
При ухваленні даного рішення судом не вирішено питання про судові витрати, які позивач поніс при розгляді справи і які складаються із витрат на правничу допомогу в сумі 10 500,00 гривень.
Згідно ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що представником позивача ТОВ «ФК АЙКОНС» Пархомчуком С. В. подана заява про ухвалення додаткового рішення у передбачений законом строк.
Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До матеріалів справи долучені документи, що підтверджують факт виконання таких послуг, а саме: договір про надання правової допомоги від 16.06.2025, Акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025 року, в якому зазначено послуги, які адвокат надав клієнту та їх вартість, платіжна інструкція кредитного переказу коштів у розмірі 10 500,00 гривень за правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги від 16.06.2025 згідно рахунку 15.09.2025-16, Рахунок №15.09.2025-16 від 15.09.2025 року на 10 500,00 гривень за надання послуг з правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Велика Палата Верховного у справі №904/4507/18 виснувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19 вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 10 500 гривень, яку зазначає представник позивача, є завищеною. Фактично наданий обсяг юридичної допомоги є неспівмірним з заявленою сумою судових витрат, оскільки дана справа є справою незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, для фахового юриста не вимагає значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів по даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є незначним, тому суд стягує на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 250,00 гривень.
Враховуючи вищевикладене, суд ухвалює додаткове рішення про стягнення витрат на правову допомогу по цивільній справі за позовом за Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, у розмірі 5 250,00 гривень, які підтверджені відповідними документами, складеними відповідно до норм діючого ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 250,00 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання додаткового рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя О.О.Костромітіна