Справа №: 398/2399/25
провадження №: 2/398/241/26
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" лютого 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської областів складі:

головуючого судді Петренко С.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Шаповал Є.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 простягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 183 340,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОКВП «Дніпро-Кіровоград`звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 183 340,97 грн, з них 176 693,54 грн основного боргу, 1 054, 23 грн 3% річних, 5 593,20 грн інфляційні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що право власностіна квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за спільною сумісною власністю за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . 10.03.2022 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір приєднання, відповідно до індивідуального публічного договору розміщеного на вебсайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» https://dnipro-kirovograd.com.ua/ за формою, визначеною Постановою КМУ від 05.07.2019 №690 (зі змінами від 02.02.2022) за особовим рахунком № НОМЕР_1 з боржником ОСОБА_2 про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.В період з 01.07.2018 року до 01.07.2024 року нарахування проводилося до розподільного приладу, починаючи з липня 2024 року через зняття лічильника з обліку нарахування розміру плати проводилося за комерційним приладом обліку. Методику затверджено у відповідності до вимог Закону України «Про комерційнийоблік теплової енергії та водопостачання», який передбачає, що мешканці будинку як власники цілісного майнового комплексу мають сплатити за весь об`єм води, яку спожив їхній будинок.01.07.2024 через непроходження приладу обліку повірки нарахування проводилося за показниками комерційного приладу обліку за розподілом різниці небалансу на 4-ри особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» https://dnірго-kirovograd.com.ua/ було розміщено повідомлення про намір встановити комерційний прилад обліку, та повідомлення про встановлення комерційного обліку 04.02.2020 року - вручено старшій будинку ОСОБА_8 на будинок АДРЕСА_2 .Відповідно до довідки про нарахування розміру плати та розміру платежів борг утворився з 01.07.2018 року по 01.02.2025 року і становить за комерційним обліком 176 693,54 грн.Відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачували за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2021 р. до 01.10.2024 р., внаслідок чого виникла заборгованість 176 693,54 грн.На суму боргу також нараховано 3% річних та інфляційних нарахування розділено на два періоди, оскільки Постанова КМУ від 05.03.2022 року № 206 забороняла нарахування розміру штрафу/пені інфляційних нарахувань, а постановою КМУ від 29.12.2023 року № 1405 відновлено таке право, тому 3 % річних, інфляційних нарахувань нараховано без врахування періоду дії заборони з 24.02.2022 по 29.12.2023 року, тому нараховано лише за період з 01.01.2024 по 01.02.2025 року 3% річних 1054,23 грнта інфляційні складає 5593,20 грн, тому сума заборгованості з врахуванням сум нарахувань всього становить 183 340,97 грн.

12.06.2025 відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позоввизнає частково у розмірі 7381,08 грн. Просила суд застосуватипозовну давність, передбаченуст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки.З 01.05.2022 по 01.06.2024 року заборгованість становить 5 501 грн. 08 коп. Просила не враховувати 3335грн. 12 коп. у період по 01.05.2022 року.Зазначила,що комерційний прилад обліку почав функціонувати з 01.02.2025, то показники лічильника 01.02.25 (1193) внесені у довідку, тоді різниця між попередніми показниками 01.06.2024 рік (1146) становить 47 метрів кубічних за період з 01.07.2024 року. Тобто тариф на водопостачання та водовідведення складає 40грн. за метр помножити 47 метрів кубічних заборгованість, тому заборгованість складає 1880грн.Також вказала, щосклад сім`ї із 4 осіб, які проживають по АДРЕСА_3 , не відповідає дійсності, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Чески Дуб, Республіка Чехія, було укладено шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_11 . Після чого вона змінила прізвище на « ОСОБА_12 » та проживає по теперішній час в Чехії.

19.06.2025 представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» направила відповідь на відзив, в якому зазначила, що термін позовної давності не може застосовуватися до боргу, що стягується за період з 01.07.2018 по 01.02.2025, посилаючись на п. 12, 19 розділу Прикінцевих і перехідних положень ЦК України (зі змінами). Також вказала, що нарахування вартості послуг до 01.07.2024відповідачам проводилося за розподільним (квартирним) приладом обліку і борг на 01.07.2024 становить 9027,20 грн за фактично спожиту послугу, що різниться із розміром 7391,08 грн, яку визнає ОСОБА_2 .Крім того, звернула увагу, що розмір тарифу на послуги з водопостачання і водовідведення в період дії воєнного стану не змінено, що становить 45,972 грн за 1 куб.м. і абонентська плата 35,00 грн з ПДВ для споживачів. З липня 2024 нарахування за послугу проводилося з урахуванням показників комерційного (загальнобудинкового) приладу обліку ЛК-1,5 № 4136993, оскільки відповідачами протягом 1 кварталу 2024 не здійснено державну повірку квартирного приладу обліку.Посилалась на п. 11 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.11 п. 47 Правил надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ № 690, споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, що відповідачами зроблено не було.

10.07.2025 від відповідача надійшло заперечення. В обгрунтування якого вказала, що позивач не надав даних про кількість абонентів, у яких встановлені засоби індивідуального обліку води по АДРЕСА_2 , які забезпеченні магнітною стрічкою або системами захисту лічильників від недобросовісних споживачів. Тобто позивач покладається лише на кількість розподільчих приладів, які пройшли повірку. Однак є багато факторів, зокрема, магніт, що зупиняє дію лічильника і може утворитися небаланс. Також вказала на пропускну здатність труби 22 мм (внутрішній діаметр 20), то вона пропускає від 0,3 м3 до 1,1 м3 за годину, тобто за добу така труба може пропустити до 26,4 м3, а за місяць до 792 м3. Окрім того, зазначила, що в деяких розрахунках, наданих позивачем, за місяць використання води перевищувало 500 м3, а це вказує на те, що відповідач взагалі не виключав воду протягом декількох тижнів, а то і місяць.

27.08.2025 представник позивача подала заяву про долучення доказів, а саме розподіл обсягу водопостачання мешканцям буд. АДРЕСА_2 , що обладнані і не обладнані розподільними приладами обліку для перевірки і аналізу об`ємів, по яким відбулося нарахування розміру плати за наданою довідкою платежів ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому.

Відповідачі та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зісвідоцтвом про право власності на житло (дублікат) від 13.11.1997 року№ 11484, зареєстроване та видане Олександрійським МБТІ 07.04.2025 р.,квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної спільної ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про смерть (повторно) серії НОМЕР_2 , виданого 21.03.2025 Олександрійським відділом ДРАЦС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16,17).

Відповідач ОСОБА_2 разом з нею зареєстровані та проживають ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» від 23.02.2025 (а.с.8).

19.02.2020 р. між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_2 укладено договір № 151819 від 19.02.2020 р. з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) в багатоквартирному будинку (далі Договір)За вказаним Договором підприємство взяло обов`язок надавати послугу з водопостачання та водовідведення та нараховувати розмір плати за отримані послуги, а боржник за п. 29 Договору зобов`язувався вносити однією сумою плату виконавцю(а.с.10,11).

04.02.2020 року вручено старшій будинку ОСОБА_8 повідомлення ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про намір встановлення вузла комерційного обліку на будинок АДРЕСА_2 (а.с.21).

07.02.2020 року на офіційному вебсайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» https://dnірго-kirovograd.com.ua/ було розміщено повідомлення про намір встановлення вузлів комерційний обліку (а.с.22).

Відповідно до акту про прийняття вузлакомерційного обліку на абонентський облік від 17.12.2021 р. встановлено за адресою: АДРЕСА_2 , лічильник Maddalena-40 № (а.с.18).

10.03.2022 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір приєднання, відповідно до індивідуального публічного договору, розміщеного на вебсайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» https://dnipro-kirovograd.com.ua/ за формою, визначеною Постановою КМУ від 05.07.2019 №690 (зі змінами від 02.02.2022) (а.с.13,14).

Як вбачається з повідомлення ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про повірку №О34 протягом 1 кварталу 2024 ОСОБА_2 необхідно було здійснитиповірку приладу розподільчого обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання води в квартирах будинку (а.с. 69).

09.10.2024 ОСОБА_2 звернулася до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» із заявою-приєднання 2151819 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення(а.с.12).

Суд встановив, що між сторонами виникли договірні правовідносини з надання комунальних послуг з водопостачання і водовідведення.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, які регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та прийнятими на їх підставі актами цивільного законодавства, договором.

Статтею 332 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, а саме: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Частинами 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За змістом ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», серед іншого затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Зазначений договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на вебсайті виконавця послуг.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг.

Отже, через 30 днів з моменту розміщення на вебсайті позивача зазначеного договору, з урахуванням отримання позивачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зазначений договір, форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 (з подальшими змінами), є укладеним.

За об`єктом, розташованим за адресою:АДРЕСА_3 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі зобов`язалися своєчасно оплачувати надані послуги.

09.10.2024 року ОСОБА_2 звернулася до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» із заявою приєднання 2151819 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Згідно з копією довідки про склад сім`ї, виданої КП «Житлогосп» від 23.02.2025, ОСОБА_2 разом з нею зареєстровані та проживають ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

З аналізу викладеного вбачається, що відповідачі є споживачами послуги водопостачання та водовідведення та зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, які надаються ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

ОКВП «Дніпро-Кіровоград», виконуючи свої обов`язки, надавало послуги водопостачання та водовідведення відповідачам, а останні, будучи зареєстровані у квартирі, в якій надавались відповідні послуги, нараховану заборгованість за спірний період не сплачували, а тому за вимогами діючого законодавства несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 6Закону України«Про комерційнийоблік тепловоїенергії таводопостачання» та статтею 17Закону України«Про метрологіюта метрологічнудіяльність» передбачена обов`язкова періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб.

Згідно з Наказом Міністерства економічного розвиткуі торгівліУкраїни від13жовтня 2016року №1747«Прозатвердження міжповірочнихінтервалів законодавчорегульованих засобіввимірювальної техніки,що перебуваютьв експлуатації,за категоріями» міжповірочний інтервал для лічильників води становить чотири роки.

Пунктом 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 р. № 474 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

Позивач засобами поштового зв`язкунаправиввідповідачам разом з рахунком за січень 2024 повідомлення№О 34про необхідність проведення повірки лічильника протягом І-го кварталу 2024 (а.с. 69-71), проте відповідач не надала лічильник води позивачу для здійснення повірки в І-му кварталі 2024 року, а відтак з 01.07.2024 року зазначений лічильник знятий з обліку.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення заборгованість за період з 01.07.2018 до 01.07.2024 року становить 9027,20 грн за квартирним приладом обліку. Оскільки з 01.07.2024 року лічильник води у квартирі відповідачів знятий з обліку у зв`язку з нездійсненням повірки, то з 01.07.2024 року позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за комерційним (загальнобудинковим) приладом облікута обсяг небалансу розподілявся між усіма споживачами пропорційно до обсягу споживання.

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), оснащення вузлами комерційного обліку (тобто загально-будинковими лічильниками) будівель, що на день набрання чинності цим Законом були приєднані до зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу, в обов`язковому порядку зобов`язаний здійснити оператор зовнішніх інженерних мереж (тобто підприємство) у строк: теплової енергії протягом року з дня набрання чинності цим Законом; гарячої та питної води для нежитлових будівель протягом одного року, а для житлових будівель протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), підприємства питного водопостачання мають право, серед іншого, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України.

Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку.

У разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж.

На виконання вимог Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. №444, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» повідомило про намір встановлення вузлів комерційного обліку в будинку АДРЕСА_2 шляхом розміщення 07.02.2020 року оголошення на власному вебсайті та вручення такого повідомлення 04.02.2020 року старшій будинку ОСОБА_8 .

Згідно з актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 17.12.2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 , проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку питної води.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Прокомерційний обліктеплової енергіїта водопостачання» визначено, що вузол комерційного обліку вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку. Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики,затвердженої центральниморганом виконавчоївлади,що забезпечуєформування державноїполітики усфері житлово-комунальногогосподарства (ч.4ст.10Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

У Розділі ІХ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 передбачено, що для будинків, де частина приміщень не оснащена лічильниками холодної води, обсяг небалансу розподіляється між споживачами, які не мають лічильників води, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються послугами. Обсяг небалансу визначається різницею між показниками комерційного вузла обліку та сумарними показниками індивідуальних лічильників холодної води.

За таких обставин,з 01.07.2018 до 01.07.2024 рокурозрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведенняпроводився позивачем за квартирним приладом обліку і становить 9027,20 грн.Оскільки з 01.07.2024 року лічильник води у квартирі відповідачів знятий з обліку у зв`язку з нездійсненням повірки, то з 01.07.2024 року до 01.02.2025 року позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за комерційним приладом обліку, що становить 167666,34 грн.

З урахуванням зазначених норм права, нарахування відповідачам, як споживачам послуг з водопостачання та водовідведення, розміру плати за надані послуги з урахуванням показниківкомерційного (загальнобудинкового) вузла обліку води є правомірним.

Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2018 року до 01.02.2025 року нарахування розміру плати всього становить 176693,54 грн.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Отже, за змістомстатті 625 ЦК Українинарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зміст вказаної норми законодавства щодо нарахування процентів та застосування індексу інфляції свідчить про компенсаційний, а не штрафний характер, визначених ст. 625 ЦК Українитрьох процентів річних, а тим більше не є подвійною відповідальністю боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Згідно аналізу практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання щодо сплати комунальних послуг підлягають стягненню також інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті спожитих послуг, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку та трьох процентів річних.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок у постанові від 07 липня 2020 року, справа № 14-448цс19-ц, з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

По даній справі позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних та інфляцію за період з 01.01.2024 року по 01.02.2025 року в сумі: інфляція 5593,20 грн та 3 % річних 1054,23 грн.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжено та є діючим і на час вирішення справи.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Зміни до вказаної Постанови в частині переліку населених пунктів де нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, відновлено, внесені лише 29.12.2023 Постановою №1405.

Оскільки, відповідачі зареєстровані у квартирі, в якій надавались відповідні послуги, взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконували за період з 01.07.2018 по 01.02.2025, тому наявні правові підстави для стягнення з них в солідарному порядку на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних з простроченої суми з 01.01.2024 по 01.02.2025.

Таким чином загальна заборгованість відповідачів за період з 01.07.2018 по 01.02.2025 становить 176693,54 грн сума боргу; і за період з01.01.2024 по 01.02.2025 р. 5593,20 грн інфляційні та1054,23 грн 3 % річних, а всього 183340,97 грн.

Не заслуговують на увагу суду доводи про те, щовідповідач ОСОБА_3 з 20.07.2024 року не проживала у квартирі АДРЕСА_1 , та не користувалась послугами з водопостачання та водовідведення, з огляду на таке.

Положеннями п. 6 ч. 1ст. 7Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачено право споживача на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Статтею 7 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 та п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (раніше діючих в момент виникнення правовідносин) визначено, що споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг або припинення послуги.

Оскільки підтверджень звернення відповідачів до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з відповідною заявою про тимчасове припинення нарахування плати за надання послуг з водопостачання та водовідведення на період тимчасової відсутності споживачів у спірний період матеріали справи не містять, то нарахована позивачем заборгованість за послуги в розмірі176693,54 грн відповідачамвідповідає вимогам законодавства та є обґрунтованою.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четвертастатті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.

Застаттею 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів Україна щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України доповнено, зокрема, п. 19 наступного змісту: у період дії воєнного, надзвичайного стану строки визначені за ст.ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК продовжуються на строк його дії.

Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції щодо зупинення строків позовної давності у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022.

Такі висновки щодо позовної давності викладені в постановах Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 947/8885/21 (провадження № 61-7480сво22) та від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20, а також у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року в справі № 206/3045/23 (провадження № 61-3852св24).

Враховуючи, щоОКВП «Дніпро-Кіровоград» звертаючись до суду з позовом у квітні 2025 року, просило стягнути з відповідачів на свою користь борг за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2018 по 01.02.2025, позовна давність для пред`явлення позовних вимог у цій справі станом на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії воєнного стану, який був введений з 24.02.2022 року та продовжувався відповідними указами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, оскільки відповідачі, як власники квартири та споживачівідповідної комунальної послуги не виконують свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з01.07.2018 року по 01.02.2025 року в розмірі 183 340 грн 97 коп.

Щодо судових витрат суд дійшовнаступного.

Звертаючись в суд з позовом, позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,00грн.

Відповідно до ст.141ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір по 1514,00 грн з кожного.

Положеннями ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, повне рішення складено у перший робочий день після виходу судді з лікарняного 18.02.2026 р.

Керуючись ст. 12, 13, 76 82, 141, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКППневідомий) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Соборна, 19-а, код за ) заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2018 року по 01.02.2025 року в розмірі 183 340 (сто вісімдесят три тисячі триста сорок) грн 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 )на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Соборна, 19-а, ) судовий збір в розмірі 1514,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Соборна, 19-а, )судовий збір в розмірі 1514,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.02.2026 року.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО