Провадження № 2-п/943/7/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у відкритому судовому в приміщенні суду в м. Буськ заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року по справі № 463/11941/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. Мотивує тим, що про розгляд справи не був повідомлений належним чином, жодних судових повісток, повідомлень чи копій позову не отримував, тому був позбавлений можливості подати відзив, надати свої пояснення та докази, взяти участь у судовому засіданні. Дізнався лише 03.01.2026 року, у зв`язку з накладенням арешту на його банківський рахунок. Крім того відповідач не згідний із заявленими до нього Позивачем позовними вимогами, вважає несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, оскільки така процентна ставка суперечить положенням законодавства про захист прав споживачів. Вважає безпідставними вимоги позивача в частині нарахування відсотків, тому просить поновити строк на подання заяви про перегляд рішення суду, переглянути таке та скасувати з мотивів, викладених у заяві. Призначити справу до розгляду в загальному порядку та здійснювати розгляд такої без його участі у зв`язку з неможливістю з`являтися в судові засідання.

Судове засідання по розгляду заяви про перегляд заочного рішення призначено на 16.02.2026 року.

В судове засідання заявник не з`явився, в поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Також у судове засідання не з`явився представник позивача, незважаючи на повідомлення судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, що згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, не перешкоджає розгляду даної заяви про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодекс розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подану заяву про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі, дослідивши додані до заяви матеріали та надавши їм правову оцінку, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч. 2 ст. 284 ЦПК України).

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 288 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, що заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року в цивільній справі №463/11941/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, - позов задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7218728 від 11.02.2023 року в сумі 20950,00 гривень та 2422,40 гривень судового збору.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, правовий аналіз вищевказаної процесуальної норми об`єктивно вказує на те, що підставою для скасування судом заочного рішення суду може бути лише наявність двох обов`язкових обставин, зокрема, що: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відтак, для скасування заочного рішення обов`язковою є наявність одночасно двох вищенаведених обставин.

Проте, як убачається із поданої відповідачем заяви про перегляд заочного рішення у даній цивільній справі, такий покликається лише на одну із двох обов`язкових для можливого скасування заочного рішення обставину, зокрема, що він в судові засідання не з`явилася із поважних причин, оскільки не отримував судові повідомлення.

Натомість, щодо другої обов`язкової підстави для скасування заочного рішення, що імперативно передбачена ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заявником не наведено та не надано жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, на думку суду, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що судові виклики (повістки) на її адресу не надходили, оскільки вматеріалах справи зазначено, що конверти, направлені на його адресу, повернулися до суду із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того в матеріалах справи наявні докази направлення та отримання ОСОБА_1 заочного рішення суду, зокрема на адресу суду повернулася рекомендоване повідомлення з підписом відповідача від 30.10.2025 року про отримання рішення суду.

Також, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 квітня 2018 року в справі №800/547/17 (П/9901/87/18), де Суд погодився із висновками суду першої інстанції, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій. Обов`язок Комісії «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…).

За таких обставин, судом об`єктивно не встановлено наявності, передбачених ч. 1 ст. 284 ЦПК України обставин для скасування заочного рішення суду, оскільки у поданій заяві ОСОБА_1 не навів обставин і не надав жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, хоча згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України такі докази відповідач повинен подати разом із заявою про перегляд заочного рішення, а не після скасування такого рішення та нового розгляду справи.

Крім того, відповідачем у своїй заяві про перегляд заочного рішення не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про існування обставин, що могли вплинути на розгляд справи по суті на момент ухвалення рішення суду, і які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Відтак, зважаючи на викладене вище, враховуючи, що у заяві про скасування заочного рішення відповідачем не наведено обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, будь-які докази, які б поставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення до заяви не додано, а викладені стороною відповідача у заяві про перегляд заочного рішення доводи фактично зводяться лише до незгоди з ухваленим рішенням суду, а тому подану заяву про перегляд заочного рішення суду слід залишити без задоволення, що відповідає приписам ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 258, 259, 260, 261, 263, 284, 286, 287, 288, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України).

Суддя Журибіда Б. М.