Справа №: 148/2884/25
Провадження № 2/148/271/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О

при секретареві Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Отримавши відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єктів, Позивач дізнався, що на квартиру АДРЕСА_2 , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 5363730.

Обтяження зареєстровано 25.07.2007 року 14:31:43 за №536373 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницької область, Тульчинський район, м. Тульчин, вул. Миколи Леонтовича, 47.

10 жовтня 2025 року представник Позивача звернувся з адвокатським запитом до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Хмельницької міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , на яку накладено арешт, реєстраційний номер обтяжень: 5363730, що зареєстровано 25.07.2007 року Відділом державної виконавчої служби.

У відповідь на адвокатський запит, Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, повідомив, що в Тульчинському відділі державної виконавчої служби у Тульчинському районні Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно бази даних АСВП на виконанні у відділі немає відкритих виконавчих проваджень стосовно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Крім того згідно довідки 450724964 від 05.11.2025 року, арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 накладено 25.07.2007 року №5363730. Надати матеріали виконавчого провадження щодо накладення арешту немає можливості, так як виконавчі провадження знищено через закінчення строків зберігання. Тому, щодо зняття арешту з нерухомого майна необхідно звернутися до Тульчинського районного суду Вінницької області.

На даний час Позивач не може скористатися своїм правом вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки на майно накладено арешт, тому він змушений звернутися до суду з метою усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом скасування арешту.

Просить суд усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом скасування арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяжень: 5363730, що зареєстровано 25.07.2007 року Відділом державної виконавчої служби та стягнути судові витрати.

Представник позивача, за дорученням адвокат Яремчук А.В. у судове засідання надав заяву про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, позов підтримує у повному обсязі, судові витрати просить залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом з`ясовано, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_2 від 28.10.1998 року та довідки КП Тульчинське МБТІ від 06.06.2025 за № 1975, ОСОБА_1 є власником квартиру АДРЕСА_2 .(а.с. 10)

Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_3 від 07.10.1996 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сільниця, Вінницька область, Тульчинський район, зареєстрований по АДРЕСА_4 з 16.01.1998. (а.с. 7)

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_4 з 16.01.1998 року. (а.с. 8 зворот)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єктів, 25.07.2007 року 14:31:43 за обтяженням №536373 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницька область, Тульчинський район, м. Тульчин, вул. Миколи Леонтовича, 47, Відділом державної виконавчої служби накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .(а.с. 9 зворот)

Згідно супровідного листа Тульчинського відділу державної виконавчої служби від 04 жовтня 1999 року за № 1-741, Тульчинський районний відділ державної виконавчої служби просить повідомити про наявніфсть грошових вкладів, страхових внесків, зареєстрованого житлового будинку, автотранспорту на ім`я засудженого ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_4 . (а.с. 11)

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 03.10.2025 року є особою стосовно якої: відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності; відсутні відомості про наявність не знятої чи не погашеної судимості; відсутні відомості про розшук. (а.с. 9)

Відповідно листа Державного нотаріального архіву Вінницької області від 18.09.2025 року за вих. № 1649/01-14 встановлено, що в справах Державного нотаріального архіву Вінницької області зберігаються фонди Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області.

На підставі повідомлення Районного відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління Вінницької області від 04 жовтня 1999 року за № 1-741, яке надійшло до Тульчинської державної нотаріальної контори 07 жовтня 1999 року за вх. № 229, Тульчинською державною нотаріальною конторою Вінницької області накладено заборону відчуження на майно, за адресою; АДРЕСА_4 , на ім`я ОСОБА_1 .

Відмітки про зняття заборони по фонду Тульчинської державної нотаріальної контори - не виявлено.

Додаткові відомості, щодо уточнюючої інформації про особу, в інтересах якої накладено заборону (арешт) в документах контори - не зберігаються.

Довідка видана на підставі заяви ОСОБА_2 для знята заборони.(а.с. 11 зворот)

Згідно відповіді Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області від 05.11.2025 року за № 30405/22.17-25, на адвокатський запит ОСОБА_3 від 10.10.2025 року повідомлено, що згідно бази даних АСВП на виконанні у відділі немає відкритих виконавчих проваджень стосовно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Крім того, згідно інформаційної довідки №450724964 від 05.11.2025 року, арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 у 25.07.2007 р. за №5363730. Надати матеріали виконавчого провадження щодо накладення арешту не має можливості, так як виконавчі провадження знищено через закінчення строків їх зберігання. Для зняття арешту з нерухомого майна рекомендовано звернутися до Тульчинського районного суду Вінницької області. (а.с. 12)

Відповідно відповіді Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.12.2025 року за № 01-08/154/2025, на адвокатський запит ОСОБА_3 повідомлено, що облік судових справ в КП «Д-3» ведеться з 01.01.2011, до цього періоду комп`ютерна база даних в суді створена не була, облік судових справ здійснювався на паперових носіях (алфавітні покажчики, обліково-статистичні картки та журнали обліку судових справ).

Повідомляємо, що в період 1996-1999 років щодо ОСОБА_1 по обліках алфавітних покажчиків інформація відсутня. (а.с. 31)

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , унеможливлює здійснення належного захисту майнових прав позивача щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку відсутності стягувача та майнових претензій з його боку.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 25 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном власника майна.

На підставі зазначеного суд вважає, що не зняття арешту з майна законного власника майна, саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби у Тульчинському районі і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом скасування арешт з майна.

Відповідно до частин третьої, восьмої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином враховуючи, що арешт накладено на підставі повідомлення Районного відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління Вінницької області від 04 жовтня 1999 року за № 1-741, яке надійшло до Тульчинської державної нотаріальної контори 07 жовтня 1999 року за вх. № 229 і Тульчинською державною нотаріальною конторою Вінницької області накладено заборону відчуження на майно, за адресою; АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , а також враховуючи відсутність відкритого виконавчого провадження, саме позивач ОСОБА_1 , як власник майна, має право звернутися до суду з позовом до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області з позовом про зняття арешту.

Ураховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що законом у спірних правовідносинах не передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права позивача, яке може бути захищене в порядку тільки позовного провадження шляхом подання позову про зняття арешту з майна.

За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно ОСОБА_1 та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 5363730 від 25.07.2007, реєстратор Тульчинська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: Відділ державної виконавчої служби, власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дамчук О.О.