РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідачів : Фокіної А.В., Рибицької О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача- Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської радипро стягнення нарахованої але не виплаченої компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради про стягнення нарахованої але не виплаченої компенсації, мотивуючи свої вимоги тим, що він, ОСОБА_1 , має статус особи з інвалідністю внаслідок війни II групи, що підтверджується відповідним посвідченням та пов`язано з виконанням обов`язків військової служби на території інших держав. ОСОБА_1 перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, по Комунарському району з 24.02.2005 року, як учасник бойових дій, з 13.07.2016 року як особа з інвалідністю внаслідок війни III групи, а з 14.11.2019 року як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи. квартирному обліку в позачерговій черзі з 13.07.2016 року як особа з інвалідністю внаслідок війни III групи, а з 14.11.2019 року як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи. ОСОБА_1 проживав спільно зі своєю дружиною ОСОБА_3 , за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 і перебував на квартирному обліку згідно з розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.12.2016 № 726р, як особа з інвалідністю внаслідок війни ПІ групи, а з 14.11.2019 року як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи, в позачерговій черзі зі складом родини: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - дружина, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - дочка, ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) син.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказав, що відповідно до п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він мав право на отримання житла протягом двох років з моменту взяття на облік, тобто з 13.07.2016 року, як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи. Станом на 2020 рік, ОСОБА_1 житло не отримав. Так, 08.10.2020 року, рішенням комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району, ОСОБА_1 було нараховано грошову компенсацію у розмірі 1 365 297,78 грн. за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав. Через невиконання державою свого обов`язку, 08.10.2020 року рішенням комісії йому було призначено грошову компенсацію у розмірі 1 365 297,78 грн згідно з Порядком, затвердженим Постановою КМУ №214. У подальшому, у зв`язку зі зміною показників опосередкованої вартості спорудження житла, сума компенсації неодноразово перераховувалась і станом на квітень 2024 року склала 2 270 022,00 грн.Позивач звернувся до банку та відкрив відповідний рахунок, про що подав відповідні документи та реквізити до органу соціального захисту населення, в якому він перебував на обліку в Реєстрі. Але жодних коштів на його рахунок не було перераховано.

Позивач мав легітимні очікування отримати житло протягом двох років (з 13.07.2016 року), але держава не виконала свої зобов`язання. року, йому було нараховано грошову компенсацію у розмірі 1 365 297,78 грн. за належні для отримання жилі приміщення. Отже позивач знову мав легітимні очікування отримати грошову компенсацію у передбаченому Порядку, але держава не виконала свої зобов`язання.

Протягом 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 років відповідними рішеннями призначена сума грошової компенсації перераховувалась (копії долучено до позовної заяви). Рішенням від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 призначено (після перерахунку) грошову компенсацію у розмірі 2 270 022 гривні 00 коп.

Під час війни у позивача народилось двоє онуків. У зв`язку зі збільшенням родини більше не було можливості жити в таких умовах, через що дружина позивача за власні кошти придбала житло для дітей та онуків на околиці міста Запоріжжя (Дослідна станція). А позивач з дружиною продовжували чекати компенсацію.

В липні 2024 року компенсацію надійшла в департамент соціального захисту населення, але виплату позивач так і не отримав. Відповідно до рішення комісії від 31.07.2024 року Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району зняла позивача та його дружину з квартирного обліку. Зняття вмотивовано тим, що вони поліпшили житлові умови, шляхом придбання дружиною позивача квартири.

Відтак, позивачу було відмовлено у виплаті грошової компенсації за неотримане житло.

Оскільки позивач мав легітимні очікування отримати житло, або грошову компенсацію за його неотримання, а держава натомість порушила свої зобов`язання, чітко передбачені законом, позивач має право на отримання компенсації від держави у розмірі оціненої грошової компенсації, а тому просив суд стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію за неотримане житло у розмірі 2270022 гривні 00 коп. Судові витрати, у тому числі витрат на правову допомогу, Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 04.11.2025 року справу прийнято до розгляду. Відкрито загальне позовнепровадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

19.11.2025 року від Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволені позову. Зазначив, що Позивач дійсно, на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.12.2016 № 726 перебував на квартирному обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов зі складом родини із 2-х осіб.Комісією з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - Комісія) по Комунарському району, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», керуючись Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. № 214 (зі змінами) (далі - Порядок) прийнято рішення включити ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення.

Згідно з п. 18, п. 19 Порядку заявнику було розраховано та призначено розмір грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. На квартирному обліку разом з Позивачем перебувала його дружина ОСОБА_3 , тому вона також була включена до розрахунку.

Згідно з п. 5 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, одною з умов надання субвенції є перебування одержувача грошової компенсації в установленому порядку на квартирному обліку, включення до списку осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання за пільговими категоріями особа з інвалідністю внаслідок війни, член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісті), померла.

До повноважень Комісії, зокрема належить: перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла, у зв`язку із втратою статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни, зняття з квартирного обліку та інше); скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами; прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації. Керуючись п. 6 Порядку, Комісією під час виплати грошової компенсації Позивачу (перерахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок) було проведено перевірку дотримання норм, визначених у п. 35 Порядку. Під час перевірки з`ясовано, що розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 30.07.2024 № 665 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знято з квартирного обліку. Відповідно п. 23 Порядку, заявник якому призначено грошову компенсацію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати в письмовій формі орган або уповноважений орган про такі зміни (набуття заявником та членами його сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію, майнових прав на житло чи права власності на житлове приміщення після призначення грошової компенсації) та подати копії відповідних підтверджуючих документів. Після набуття дружиною Позивача у власність житлового приміщення на підконтрольній Україні території за адресою: АДРЕСА_2 , не було вчасно повідомлено про зміни в майновому стані. На підставі вищезазначеного, комісією прийнято рішення від 31.07.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахуванні коштів на спеціальний рахунок.

Рішення прийнято на підставі чинних (на час прийняття рішення)норм законодавства України шляхом реалізації повноважень Комісії. В зв`язку з відсутністю факту порушення прав Позивача, підстави для стягнення простягнення з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсації за неотримане житло та судових витрат відсутні.

01.04.2025, у зв`язку з передачею функцій з питань ветеранської політики на підставірішення Запорізької міської ради від 05.03.2025 № 42 «Про внесення змін до рішення міської ради від 14.08.2024 № 29 «Про створення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради» Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради передав, а Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради прийняв справи осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, у тому числі справи деяких категорій осіб, яким відмовлено у виплаті грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (п. 4 акту від 01.04.2025 р. № 4).

Таким чином, Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради компетенційно набув статусу правонаступника у правовідносинах, які раніше були закріплені за Департаментом соціального захисту населення в частині прав та обов`язків щодо компенсації за неотримане житло відповідно з Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. № 214.

За наведених обставин та вказаного правового регулювання, є наявними ознаки публічного правонаступництва, оскільки одночасно із передачею Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради функцій щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. № 214, яке відбулось на підставі рішення Запорізької міської ради від 05.03.2025 № 42 «Про внесення змін до рішення міської ради від 14.08.2024 № 29 «Про створення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради» відбулось передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) та прийняття такої компетенції іншим органом.

Питання правонаступництва у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) є окремим, особливим видом правонаступництва, під яким розуміється перехід в установлених законом випадках повноважень та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права.

Отже, Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради є тим органом, що повинен бути належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 про компенсацію за неотримане житло.

На підставі викладеного, просила відмовити в задоволенні позовних вимог Позивача до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради про стягнення з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсації за неотримане житло та судових витрат в повному обсязі.

20.11.2025 року від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволені позову. Зазначив, що Державна казначейська служба України є неналежним учасником судового процесу. В уточненій позовній заяві представником позивача зазначено, що оскільки позивач мав легітимні очікування отримати житло, або грошову компенсацію за його неотримання, а держава натомість порушила свої зобов`язання, чітко передбачені законом, то на думку представника позивача, позивач має право на отримання компенсації від держави, тому держава в особі Державної казначейської служби України повинна виплатити ОСОБА_1 призначену грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення у розмірі 2 270 022,00 гри.

Крім того, представником позивача також зазначено, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Визначивши Державну казначейську службу України в якості одного з відповідачів, представником позивача не було досліджено повноваження та правовий статус органів Державної казначейської служби України.

Пунктом 8 статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Згідно зі статтею 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, останні встановлюються законом про Державний бюджет України.

Державний бюджет України (за жодною бюджетною программою) не передбачає асигнувань для виплати компенсації за неотримане житло.

Згідно з додатком 3 до Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ Про Державний бюджет України на 2025 рік» бюджетну програму за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504030 Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових : службових осіб, закріплено за Державною казначейською службою України. Державна казначейська служба України є учасником судового процесу по справах про відшкодування шкоди лише у зв`язку з тим, що здійснює виконання судових рішень по таких справах відповідно до наданих повноважень.Отже, представник позивача в уточненій позовній заяві помилково керується практикою Верховного Суду, оскільки предметом спору у вказаних судових справах є - відшкодування моральної та/або матеріальної шкоди.

Відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 214 грошова компенсація членам сім`ї особи, яка загинула пропала безвісти), померла, та особам з інвалідністю виплачується в повному обсязі у порядку черговості відповідно до дати взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії одержувача грошової компенсації для членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав, визначених а абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для осіб з інвалідністю І-ІІ групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва захворювання, пов`язаних із перебуванням у цих державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових. Будь-які терміни щодо виплати вказаної компенсації вказаним порядком не визначені. А як вбачається з матеріалів справи, рішенням міської комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Департаменту соціального Захисту населення Запорізької міської ради від 31.07.2024 вирішено відмовити ОСОБА_1 у виплаті компенсації за нововиявленими обставинами у зв`язку з набуттям дружиною у власність житлового приміщення, а також знято з квартирного обліку. Отже, є незрозумілим про які порушення державою зобов`язань йде мова у вказаній уточненій позовній заяві, оскільки виходячи з її змісту представником позивача зазначено лише загальні фрази, без посилання на конкретну норму законодавства. Враховуючи викладене, позовна вимога щодо стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України компенсації за не отримане житло у розмірі 2 270 022,00 грн є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, Державний бюджет України (за жодною бюджетною програмою) не передбачає асигнувань для виплати витрат на правничу допомогу адвоката у цивільній справі. Отже, судове рішення про стягнення коштів, без встановлених бюджетних призначень законом про Державний бюджет України на відповідний рік, не може бути виконане. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а не на Державний бюджет України. До того ж, Державна казначейська служба України є неналежним учасником судового процесу.

Враховуючи викладене, повідомляє про відсутність правових підстав для задоволення вимоги щодо стягнення судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 23.12.2025 року залучено до участі Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

21.01.2026 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради. У поясненнях зазначає, що 01 квітня 2025 року, у зв`язку з передачею повноважень у сфері ветеранської політики на підставі рішення Запорізької міської ради від 05.03.2025 № 42 «Провнесення змін до рішення Запорізької міської ради від 14.08.2024 № 29 «Про створення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради», Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради передав, а Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради прийняв справи осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, у тому числі справи деяких категорій осіб, яким було відмовлено у виплаті грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. Серед зазначених справ була передана справа ОСОБА_1 .

Так, за матеріалами справи, ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.12.2016 №726р) зі складом родини 2 особи та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цього, комісією з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 (особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, відповідно до п.7 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») від 05.10.2020, керуючись Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. № 214 (зі змінами) (далі Порядок № 214) було прийнято рішення про включення ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення.

Згідно з п. 18, п. 19 Порядку № 214 заявнику було розраховано та призначено розмір грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. В розрахунок також була включена дружина Позивача ОСОБА_3 , яка перебувала з Позивачем на квартирному обліку.

Згідно з п. 5-1 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, одною з умов надання субвенції є перебування одержувача грошової компенсації в установленому порядку на квартирному обліку, включення до списку осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання за пільговими категоріями особа з інвалідністю внаслідок війни, член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісті), померла.

Відповідно до п.6 до повноважень комісії, зокрема належить:- перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла, у зв`язку із втратою статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни, зняття з квартирного обліку, набрання законної сили обвинувальним вироком суду у зв`язку із вчиненням одержувачем грошової компенсації, членами сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація (крім неповнолітніх дітей), злочину проти України, вручення одержувачу грошової компенсації повідомлення про підозру у вчиненні злочину проти України тощо);скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами; прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації.

Керуючись п. 6 Порядку, комісією з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, під час виплати грошової компенсації Позивачу (перерахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок) було проведено перевірку дотримання норм, визначених у п. 35 Порядку. Під час перевірки було з`ясовано, що розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 30.07.2024 № 665 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було знято з квартирного обліку.

Відповідно п. 23 Порядку, заявник якому призначено грошову компенсацію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати в письмовій формі орган або уповноважений орган про такі зміни (набуття заявником та членами його сім`ї,на яких розраховано грошову компенсацію, майнових прав на житло чи права власності на житлове приміщення після призначення грошової компенсації) та подати копії відповідних підтверджуючих документів. Після набуття дружиною

Позивача у власність житлового приміщення на підконтрольній Україні території за адресою: АДРЕСА_2 , не було вчасно повідомлено про зміни в майновому стані.

На підставі вищезазначеного, комісією прийнято рішення від 31.07.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахуванні коштів на спеціальний рахунок.

Таким чином, рішення комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради прийнято на підставі чинних норм законодавства України (на момент прийняття рішення), у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, шляхом реалізації повноважень відповідної комісії.

На підставі викладеного вище, вважає, що в даному випадку, з урахуванням всіх обставин справи, у зв`язку з відсутністю факту порушення прав Позивача, підстави для стягнення з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане житло, а також судових витрат, відсутні

Просив прийняти судове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі і просить його задовольнити у повному обсязі на підставі, що викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав і просить їх задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що порушені права позивача підлягають судовому захисту, оскільки його «право очікування» на отримання державної допомоги виникло задовго до придбання іншого житла, а затримка виплати сталася виключно з вини держави. Також пояснив, що позивачем не оскаржувалося розпорядження від 31.07.2024 яким позивача було знято з квартирного обліку, а також не оскаржувалося рішення про відмову в перерахуванні коштів на спеціальний рахунок, оскільки формально, відповідні посадові особи діяли в межах наданих їм прав, але це не скасовує зобов`язання про забезпечення позивача житлом протягом двох років, яке не було виконано державою. Зазначив, що позивачем визначено належних відповідачів, оскільки саме Департамент соціального захисту населення мав забезпечити його житлом або перерахувати на рахунок позивача компенсацію, але цього не зробив протягом тривалого строку, а тому вважає, що підстав для залучення Департаменту з питань ветеранської політики в якості співвідповідача або заміну відповідача немає, наполягає, що визначено належний склад відповідачів за вказаним позовом.

У судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України проти позову заперечував з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що Державна казначейська служба України не є належним відповідачем. Крім того, вимога заявлена позивачем не може бути задоволена з огляду на те, що Державний бюджет України за жодною бюджетною програмою не передбачає асигнувань для виплати компенсації за неотримане житло, а тому таке рішення є невиконуваним.Наполягає на відсутності підстав для стягнення коштів безпосередньо з бюджету поза встановленим Порядком КМУ, а також проти стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок державного бюджету.

У судовому засіданні представник відповідача Департаменту соціального захисту населення ЗМР проти позову заперечував з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначив також, що не є належним відповідачем за цим позовом у зв`язку із переданням повноважень Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради, передані не лише повноваження а й усі справи осіб, які перебувають на обліку, а тому відповідач навіть не має змоги надати суду документи з матеріалів особової справи ОСОБА_1 . Також, зазначив, що компенсація виплачується виключно особам, які перебувають на квартирному обліку. Оскільки Позивач перестав відповідати критеріям особи, що потребує поліпшення житлових умов, підстави для виплати відпали. Рішення комісії від 31.07.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахуванні коштів на спеціальний рахунок позивачем оскаржено не було і є чинним.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської радив судове засідання не з`явився. В поясненнях, наданих до суду, просив розглядати справу без їх участі.

09.02.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та з урахуванням складності справи ухвалив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення 18.02.2026 року о 15 годині 30 хв..

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має статус особи з інвалідністю внаслідок війни II групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 видане Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району 14.11.2019 року.

З 13.07.2016 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, по Комунарському району з 24.02.2005 року, як учасник бойових дій, з 13.07.2016 року як особа з інвалідністю внаслідок війни III групи, а з 14.11.2019 року як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи.

ОСОБА_1 проживав спільно зі своєю дружиною ОСОБА_3 , за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку згідно з розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.12.2016 № 726р, як особа з інвалідністю внаслідок війни ПІ групи, а з 14.11.2019 - як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи, в позачерговій черзі зі складом родини: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - дружина, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - дочка, ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) - син.

08.10.2020 року рішенням районної комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району від 08.10.2020 року ОСОБА_1 було нараховано грошову компенсацію у розмірі 1 365 297,78 грн. за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав.

ОСОБА_1 виконав умови Порядку № 214, відкривши спеціальний рахунок в АТ «Ощадбанк» за договором про відкриття та обслуговування спеціального поточного рахунку для зарахування компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 23.10.2020 року в рамках Порядку №214.

02.02.2021 рішенням районної комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району від 02.02.2021 року ОСОБА_1 проведено перерахунок розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю ІІ групи з числа учасників бойових дій. Призначено після перерахунку грошову компенсацію у розмірі 1394015 грн. за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав.

03.06.2021 рішенням районної комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району від 03.06.2021 року ОСОБА_1 проведено перерахунок розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю ІІ групи з числа учасників бойових дій. Призначено після перерахунку грошову компенсацію у розмірі 1479081,66 грн. за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав.

26.01.2022 рішенням районної комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району від 26.01.2022 року ОСОБА_1 проведено перерахунок розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю ІІ групи з числа учасників бойових дій. Призначено після перерахунку грошову компенсацію у розмірі 1593518,22 грн. за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав.

17.03.2023 рішенням районної комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району від 17.03.2021 року ОСОБА_1 проведено перерахунок розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю ІІ групи з числа учасників бойових дій. Призначено після перерахунку грошову компенсацію у розмірі 1685981,22 грн. за належні для отримання жилі приміщення особі з інвалідністю II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав.

05.02.2024 рішенням районної комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району від 05.02.2024 року ОСОБА_1 призначено після перерахунку грошову компенсацію за належні для отримання житлові приміщення площею 72,52 кв.м. особі з інвалідністю ІІ групи з числа учасників бойових дій у загальному розмірі 2243044,00 грн. ОСОБА_1 проживає спільно зі своєю дружиною ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 на яку також розраховується грошова компенсація.

30.04.2024 рішенням районної комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Комунарському району від 30.04.2024 року ОСОБА_1 призначено після перерахунку грошову компенсацію за належні для отримання житлові приміщення площею 72,52 кв.м. особі з інвалідністю ІІ групи з числа учасників бойових дій у загальному розмірі 2270022,00 грн. ОСОБА_1 проживає спільно зі своєю дружиною ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 на яку також розраховується грошова компенсація.

31.07.2024 рішенням міської комісії з заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення по Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 31.07.2024 встановлено, що було проведено перевірку під час виплати грошової компенсації на спеціальний рахунок та переглянуто рішення про призначення грошової компенсації ОСОБА_1 та вирішено: керуючись п. 6 та 35 Порядку №214 відмовлено у виплаті грошової компенсації ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами, а саме: набуття дружиною ОСОБА_3 у власність житлового приміщення на підконтрольній Україні території з нормою жилої площі, що відповідає нормі визначеній ст. 47 ЖК України ( кожного члена сім`ї) після призначення грошової компенсації (житлове площа квартири 49,70 кв.м. ) за адресою АДРЕСА_2 ; зняття ОСОБА_1 та його дружини з квартирного обліку( розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 30.07.2024 № 665р).

Надаючи оцінку вказаним обставинам у співставленні із змістом заявлених позивачем вимог суд дійшов висновку про таке.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору про право, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін є фізична особа).

У постанові Великої Палати Верховного Суду викладено правовий висновок від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19 провадження №14-62цс20, що спори про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг). Тому такі спори слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Разом із тим, у цій справі суд зазначає, що участь органу державної влади автоматично не робить спір адміністративним. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

У даній справі предметом позову є стягнення конкретної суми грошових коштів (компенсації) пов`язаної із житловими правовідносинами з приводу отримання житла або компенсації за житло.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (зокрема, справи "Кечко проти України"), якщо чинне законодавство передбачає певну виплату і дотримано умови її отримання, то у особи виникає "легітимне очікування", яке прирівнюється до права власності. Невиплата державою коштів, які були передбачені та нараховані, є втручанням у право на мирне володіння майном. Спір про захист майнового права фізичної особи проти держави, де держава виступає боржником, є цивільно-правовим, а тому позовні вимоги про стягнення коштів, які держава зобов`язана була виплатити громадянину, не є спором з приводу оскарження рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а є спором про право на соціальний захист та майно, що підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Суд встановив, що позивач є ветераном війни учасником бойових дій, особою з інвалідністю II групи й має право на пільги, передбачені Законом України від 22.10.1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII).

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону №3551-ХІІ, учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Згідно з п.7 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХІІ, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

У п.18 ч.1 ст.13 Закону №3551-ХІІ передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги, як позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року №214 затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей (далі - Порядок та умови надання субвенції на виплату грошової компенсації) та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей (далі Порядок виплати грошової компенсації).

Відповідно до п.1 Порядку та умов надання субвенції на виплату грошової компенсації, ці Порядок та умови визначають механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із перебуванням у цих державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція) і включені до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими цим пунктом (далі - квартирний облік).

За змістом п.1 Порядку виплати грошової компенсації, цей Порядок визначає умови та механізм виплати вищевказаної грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація).

Пунктом 5 Порядку виплати грошової компенсації встановлено, що за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, за рішенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м.Києві держадміністрації утворюється комісія щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації (далі - комісія). До складу комісії входять представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, всеукраїнських громадських об`єднань ветеранів (за їх згодою).

Згідно п.6 Порядку виплати грошової компенсації, до повноважень комісії належить, серед іншого: прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла, у зв`язку із втратою статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни, зняття з квартирного обліку тощо); скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами; прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації;

Відповідно до п.4 Порядку виплати грошової компенсації, грошова компенсація членам сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особам з інвалідністю виплачується в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених абзацами сьомим і восьмим пункту 18 цього Порядку, у порядку черговості відповідно до дати взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії одержувача грошової компенсації для членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із перебуванням у цих державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція).

Згідно п.п.23, 24 Порядку виплати грошової компенсації, особам з інвалідністю та членам сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, яким призначено грошову компенсацію, її виплата здійснюється відповідно до рішення комісії про призначення грошової компенсації незалежно від зміни групи інвалідності та категорії одержувача грошової компенсації після прийняття рішення.

Після отримання копії рішення комісії про призначення грошової компенсації заявник звертається до уповноваженого банку із заявою про відкриття спеціального рахунка. До заяви додається копія рішення комісії про призначення грошової компенсації.

Відповідно до п.25 Порядку виплати грошової компенсації, після відкриття спеціального рахунка заявник протягом 10 робочих днів повідомляє про його реквізити органові соціального захисту населення шляхом надання копії договору про відкриття спеціального рахунка в уповноваженому банку, а заявник, який перемістився, - уповноваженому органу.

Орган соціального захисту населення після надходження субвенції на рахунки відповідних місцевих бюджетів, відкриті в органах Казначейства, перераховує на спеціальний рахунок заявника, а уповноважений орган - на спеціальний рахунок заявника, який перемістився, кошти грошової компенсації в розмірі, визначеному у відповідному рішенні комісії, про що повідомляється заявникові (заявникові, який перемістився) письмово не пізніше ніж через три робочих дні з дати переказу грошової компенсації на його спеціальний рахунок (п.26 Порядку виплати грошової компенсації).

Пунктом 2 Порядку та умов надання субвенції на виплату грошової компенсації визначено, що головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінветеранів.

Згідно п.3 Порядку та умов надання субвенції на виплату грошової компенсації, розпорядниками субвенції є: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцеві органи соціального захисту населення).

Відповідно до п.5 Порядку та умов надання субвенції на виплату грошової компенсації, розподіл субвенції між обласними бюджетами і міським бюджетом м.Києва здійснюється Мінветеранів в обсязі, передбаченому в державному бюджеті на відповідний рік, пропорційно до потреби в наданні грошової компенсації на підставі поданої регіональними органами соціального захисту населення Мінветеранів інформації станом на 1 березня поточного року за формою згідно з додатком до 15 березня поточного року.

Під час розподілу субвенції між обласними бюджетами і міським бюджетом м.Києва враховується обов`язкова виплата грошової компенсації на одного одержувача грошової компенсації з урахуванням норм пунктів 4 і 19 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. №214.

Згідно п.6 Порядку та умов надання субвенції на виплату грошової компенсації, регіональні органи соціального захисту населення здійснюють розподіл субвенції між місцевими органами соціального захисту населення відповідно до потреби в наданні грошової компенсації, інформація щодо якої складена за формою згідно з додатком на підставі рішень комісій про розгляд заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації та подана станом на 1 березня поточного року з урахуванням положень, визначених пунктом 4 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. №214 (Офіційний вісник України, 2018 р., №29, ст. 1029; 2021 р., №64, ст. 4017), і повідомляють місцевим органам соціального захисту населення про розподілений обсяг субвенції та про одержувачів грошової компенсації, на яких її розподілено.

Якщо в кількох одержувачів грошової компенсації однакова дата рішень виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах, селищних, сільських рад про взяття на квартирний облік у межах м. Києва або в межах однієї області черговість виплати грошової компенсації визначається з урахуванням дати подання ними заяви про призначення грошової компенсації з усіма необхідними документами.

У разі коли у кількох одержувачів грошової компенсації однакова дата рішення одного і того ж виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради про взяття на квартирний облік, черговість виплати грошової компенсації в такому разі визначається за датою взяття такого одержувача на квартирний облік.

Субвенція розподіляється регіональними органами соціального захисту населення між місцевими органами соціального захисту населення на одержувачів грошової компенсації, якими відкрито поточний рахунок (за стандартом IBAN) із спеціальним режимом використання у відділенні АТ «Ощадбанк».

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд дійшов наступних висновків.

Звертаючись до суду із позовом, в якому просив суд про стягнення з держави коштів як компенсацію за неотримане житло, позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю у нього права на отримання грошової компенсації за ненадане житло відповідно до Постанови КМУ № 214 від 28.03.2018 р.

Суд зазначає, що за практикою Європейського суду з прав людини (справа «Кечко проти України»), якщо закон передбачає певну соціальну виплату і особа відповідає критеріям її отримання, у такої особи виникає «майновий інтерес», який підпадає під захист ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Позивач підставою позову визначив «легітимні очікування». В практиці Європейського суду з прав людини це означає, що якщо закон передбачає певну виплату і особа відповідає критеріям, у неї виникає «право власності» на цю суму (майновий інтерес).

Згідно з доктриною ЄСПЛ (зокрема, у справі «Кечко проти України»), якщо держава в законодавчому акті закріпила право особи на певну виплату, і ця особа відповідає всім критеріям для її отримання, у неї виникає «майновий інтерес».

Цей інтерес захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції як право власності. Тобто, невиплата коштів розглядається не просто як порушення процедури, а як втручання у право власності особи.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідно до приписів ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або)відповідачів (процесуальна співучасть) допускається,якщо: предметом спору єспільні правачи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачіввиникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки (ч. 2 ст. 50 ЦПК України).

Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21).

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі № 200/8461/15-ц, ).

Отже визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним, а висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи. (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 306/513/16-ц).

У вказаній справі, остаточно сформулювавши позовні вимоги ОСОБА_1 просив суд стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію за неотримане житло у розмірі 2270022 гривні 00 коп.

Проаналізувавши сукупність встановлених у справі обставин та зміст позовних вимог ОСОБА_1 суд дійшов висновку про відмову у позові через неналежний суб`єктний склад відповідачів виходячи з такого.

Так, ОСОБА_1 визначив відповідачами Державну казначейську службу України відповідачем мотивуючи це тим, що стягнення має відбуватися з держави за рахунок коштів Державного бюджету, а також Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради.

Згідно зі статтею 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в підпунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, підпунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, пункті 26 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, пункті 21 постанови від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, пункті 35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 553/2759/18, підпункті 8.5 постанови від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20).

В судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18).

Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Встановлено, що рішенням Запорізької міської ради від 14.08.2024 №29 «Про створення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради» https://zp.gov.ua/documents/162423-pro-stvorennia-departamentu-z-pitan-veteranskoyi-politiki-zaporizkoyi-miskoyi-radi створено департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради. Дане рішення набуває чинності з 01.09.2024.

Згідно до Положення про департамент з питань ветеранської політики

Запорізької міської ради, затвердженого Рішення міської ради 14.08.2024 Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради є виконавчим органом Запорізької міської ради, що утворюється Запорізькою міською радою, підзвітний і підконтрольний Запорізькій міській раді, підпорядкований виконавчому комітету Запорізької міської ради, міському голові, заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради за відповідним напрямком роботи згідно із функціональним розподілом обов`язків між заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Рішенням Запорізької міської ради від 05.03.2025 №42 «Про внесення змін до рішення міської ради від 14.08.2024 №29 «Про створення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради» ( https://zp.gov.ua/documents/204299-pro-vnesennia-zmin-do-risennia-miskoyi-radi-vid--pro-stvorennia-departamentu-z-pitan-veteranskoyi-politiki)вирішено внести зміни до рішення міської ради від 14.08.2024 № 29 «Про створення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради», у тому числі внесено зміни до Положення про Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 14.08.2024 № 29, виклавши його у новій редакції.

Відповідно до р.2 Положення про Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 14.08.2024 № 29, 2. Основними завданнями Департаменту є забезпечення реалізації ветеранської політики на території міста Запоріжжя шляхом створення єдиного багатофункціонального центру ветеранської політики (ветеранського простору); здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість. Метою діяльності Департаменту є реінтеграція ветеранів та ветеранок, членів їх сімей, пам`яті загиблих, інформаційно-консультаційної підтримки, організації їх реабілітації та адаптації, реалізація політики про працю та зайнятість, з питань: 2.2. Участі в роботі комісії з розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю внаслідок війни про призначення грошової компенсації (надання субвенції з державного бюджету) за належні для отримання жилі приміщення; 3.12 Забезпечує участь в роботі комісії щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю внаслідок війни про призначення грошової компенсації (надання субвенції з державного бюджету) за належні для отримання жилі приміщення

Відповідно до Акту від 01.04.2025 №4, 01 квітня 2025 року, у зв`язку з передачею повноважень у сфері ветеранської політики на підставі рішення Запорізької міської ради від 05.03.2025 № 42 «Про внесення змін до рішення Запорізької міської ради від 14.08.2024 № 29 «Про створення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради», Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради передав, а Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради прийняв справи осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, у тому числі справи деяких категорій осіб, яким було відмовлено у виплаті грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. (п. 4 акту від 01.04.2025 р. № 4).Серед зазначених справ була передана справа ОСОБА_1

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин. І коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Відповідно до принципу публічного правонаступництва, правонаступником у правовідносинах щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (згідно з Постановою КМУ № 214) став саме Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради .

Отже, Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради мав брати участь у справі як співвідповідач, а не як третя особа, оскільки при вирішенні спору по суті суд буде вирішувати питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки і незважаючи на залучення Департаменту ветеранської політики Запорізької міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, його статус виключає можливість вирішення заявлених вимог, оскільки він не є відповідачем.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою КМУ № 215 від 15.04.2015 р., Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Казначейство є юридичною особою публічного права і не є суб`єктом, який наділений повноваженнями визначати право особи на компенсацію, здійснювати її розрахунок чи подавати запити на фінансування за бюджетними програмами.

Згідно зі ст.7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: п.3 принцип самостійності - Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов`язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних місцевих бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов`язання одне одного, а також за бюджетні зобов`язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Пунктом 8 статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Згідно зі статтею 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, останні встановлюються законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України, ДКСУ здійснює безспірне стягнення коштів з рахунків за рішенням суду, проте не виступає самостійним суб`єктом відповідальності у спорах про призначення соціальних виплат.

Механізм виконання органами Державної казначейської служби України рішень про стягнення коштів державного бюджету визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі по тексту - Порядок № 845). Пунктом 38 Порядку № 845 передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень з Державній казначейській службі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Зазначений рахунок є рахунком, на якому обліковуються кошти державного бюджету, передбачені на певну мету, а не власним рахунком Державної казначейської служби України, передбаченого для функціонування установи. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Специфіка правовідносин за Постановою КМУ № 214 полягає у тому, що грошова компенсація за неотримане майно є цільовою бюджетною субвенцію з обмеженим режимом використання. Правовий режим цих коштів передбачає: їх зарахування на спеціальний рахунок в АТ «Ощадбанк»; використання виключно на придбання житла; обов`язковий контроль органу соцзахисту за відповідністю житла вимогам закону.

Отже, у цих правовідносинах виходячи з їх природи, саме від дій розпорядника бюджетних коштів, яким на даний час є Департамент з питань ветеранської політики ЗМР, залежить можливість отримання компенсацїї за неотримане житло та ефективний захист.

Належним відповідачем у даному спорі є орган, який: перейняв на себе функції та обов`язки за Постановою КМУ № 214 (правонаступник) і є розпорядником бюджетних коштів, що відповідає за нарахування та подання заявок на фінансування субвенції.

Таким органом у цих правовідносинах є Департамент з питань ветеранської політики. Саме до цього органу Позивач мав заявити вимоги про стягнення (нарахування) компенсації.

ВП ВС від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц якою викладено висновок: «… у цивільному судочинстві держава берез участь як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді…оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган»

Відтак, Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради та Державна казначейська служба України є неналежними відповідачами.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц,від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 рокуу справі № 372/51/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17,від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 227/5540/18 сформульовано висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Пред`являючи позовні вимоги про стягнення компенсації за житло позивач залучив в якості відповідача Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради.

Так під час підготовчого судового засідання та у відзиві на позовну заяву відповідач Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради наполягав і зазначав, що він не є належним відповідачем за цим позовом.

Позивач, будучи обізнаним про зміну структури органів влади під час судового розгляд наполягав на вимогах до первісних відповідачів і йому роз`яснювалося права передбачені ст. 51 ЦПК України, проте правом на заміну відповідача позивач не скористався, наполягаючи на належному складі учасників справи.

Пред`явлення позову до органу, який втратив компетенцію щодо вирішення питань, які є предметом позову, за відсутності клопотання позивача про заміну сторони, свідчить про неналежний суб`єктний склад учасників справи та є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків Департаменту з питань ветеранської політики ЗМР, оскільки на момент розгляду справи Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради втратив компетенцію щодо вирішення питань, які є предметом позову, а отже такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з визначеними ним відповідачами у спорі, в якому Департаменту з питань ветеранської політики ЗМР, не було залучено відповідачем, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, і без залучення такого належного відповідача позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Згідно зі ст. 51, 55 ЦПК України, процесуальне правонаступництво або заміна неналежного відповідача можливі лише за клопотанням позивача.

Враховуючи вказане, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом, оскільки без залучення належного відповідача позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи. При цьому позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідними вимогами до належних відповідачів. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02 листопада 2022 року у справі № 753/537/19, від 16 вересня 2022 року у справі № 642/2316/20, від 18 травня 2022 року у справі № 753/8090/18.

Суд звертає увагу позивача на те, що відмова в задоволенні позовних вимог у зв`язку із вказаних вище підстав не позбавляє права на захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду із відповідним позовом до всіх належних учасників справи, тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушене.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають через неналежний склад відповідачів у справі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82,89,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача- Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради про стягнення нарахованої але не виплаченої компенсації відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення проголошено 18.02.2026 року.

Суддя: Ю.В.Апаллонова