Провадження №2/337/335/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Кожевник С.В.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2025 до суду надійшла позовна заява, в якій ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та від імені малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 24999,17 грн. та на користь ОСОБА_4 в особі матері ОСОБА_3 моральну шкоду за невиконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2025 вказану позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

08.12.2025 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено заяву про залишення позову в частині позовних вимог ОСОБА_3 , яка діє від імені малолітньої дитини ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди без розгляду, а також позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів в новій редакції, в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 24999,17 грн.

Позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2023, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2025. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/6775/24 від 06.03.2025, з урахуванням ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2025, з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2024 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цим же рішенням з відповідача на її користь стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.12.2024 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На виконання рішення суду про стягнення аліментів судом були видані виконавчі листи, які пред`явлені до примусового виконання до Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №77816712. При цьому відповідач аліментні зобов`язання належним чином не виконував. З дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання у відповідача ОСОБА_2 станом на 10.09.2025 утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 24999,17 грн. Вона вважає, що неналежне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань є наслідком його недобросовісних дій. Щоб захистити свої права, вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Вважає, що розмір пені (неустойки) по аліментам, що підлягає стягненню, має дорівнювати сумі боргу, яку допустив відповідач. Відтак просить стягнути пеню в розмірі 24999,17 грн.

Ухвалою суду від 08.12.2025 позовну заяву ОСОБА_3 , яка діє від імені малолітньої дитини ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди - повернуто позивачеві.

Цією ж ухвалою суду від 08.12.2025 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів прийнято до судового розгляду та відкрито у справі спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

19.12.2025 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що не заперечує свого обов`язку сплачувати аліменти та не має намір ухилятись від виконання батьківських обов`язків. Разом із тим він не погоджується із вимогами про стягнення пені, оскільки позивач фактично перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, не надавала можливості бачитись та брати участь у її вихованні. Такі дії позивача свідчать про її недобросовісну поведінку. Він умисно не ухилявся від виконання судового рішення та здійснював сплату аліментів у межах своїх можливостей. Позивачем не доведено умисного ухилення з його боку від сплати аліментів та не доведено, що несвоєчасна сплата аліментів завдала шкоди, яка б обґрунтовувала стягнення пені у заявленому розмірі. Просить відмовити у задоволені позову.

Представник позивачки адвокат Уткін О.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів слід розраховувати на час звернення позивачки до суду,враховуючи період, визначений державним виконавцем у розрахунку від 19.09.2025, тобто з грудня 2024 року по серпень 2025 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмови з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додатково зазначив, що 08.01.2026 державним виконавцем здійснено новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини з урахуванням розміру його доходу, який він отримував у період грудень 2024 року - червень 2025 року. При цьому станом день розгляду справи він заборгованості по аліментам не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.141, ч.4 ст.155 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину.

У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення сторонами шлюбних відносин мешкає з матір`ю - позивачкою у справі ОСОБА_3 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/6775/24 від 06.03.2025 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2024 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавчий лист, виданий судом 10.04.2025 на виконання вказаного рішення суду, перебуває на примусовому виконанні в Лівобережному ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Виконавче провадження ВП №777816712 відкрито 15.04.2025.

Постановою державного виконавця від 18.04.2025 звернуте стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 , яку він отримував у ТОВ «ОХ-СЛАВУТИЧ».

10.09.2025 державним виконавцем у ВП №777816712 боржнику ОСОБА_2 направлено повідомлення про внесення відомостей про нього як про боржника до Єдиного реєстру боржників та постановою державного виконавця від 10.09.2025 щодо боржника ОСОБА_2 встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами у зв`язку з виникненням заборгованості по аліментам, яка станом на 01.09.2025 становить 24999,17 грн.

15.09.2025 ОСОБА_3 звернулась до Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про надання розрахунку по аліментам, а 21.10.2025 до цього ж відділу звернувся боржник ОСОБА_2 з заявою про надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , в якій також зазначив, що поштовим переказом або іншим способом аліменти не сплачував.

Згідно з розрахунком державного виконавця від 19.09.2025 заборгованість боржника ОСОБА_2 по аліментам на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 станом на 01.09.2025 становить 24999,17 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини розрахована з грудня 2024 року по 31.08.2025 включно, загальна сума аліментів, яка підлягала стягненню за вказаний період становить 30229,17 грн., сплачено боржником/стягнуто виконавцем 5230,00 грн., сукупний розмір заборгованості 24999,17 грн.

Згідно з розрахунком державного виконавця від 08.01.2026, заборгованість боржника ОСОБА_2 по аліментам на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 станом на 01.01.2026 становить 6047,95 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини розрахована з грудня 2024 року по 31.12.2025 включно, загальна сума аліментів, яка підлягала стягненню за вказаний період становить 54093,83 грн., сплачено боржником/стягнуто виконавцем 48045,88 грн., сукупний розмір заборгованості 6047,95 грн.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позов ОСОБА_3 таким, що підлягає частковому задоволенню.

В даному випадку суд враховує, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати простроченого боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 вказано на те, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто в сімейному законодавстві діє презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, яка є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Спростувати цю презумпцію повинен платник аліментів, в даному випадку відповідач ОСОБА_2 .

Тому доводи відповідача ОСОБА_2 про необхідність доведення позивачкою ОСОБА_3 його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина є безпідставними та не приймаються судом до уваги.

Як встановлено судом у цій справі, після розірвання шлюбу між сторонами, їх неповнолітній син ОСОБА_2 залишився проживати з матір`ю - позивачкою ОСОБА_3 .

За позовом останньої з відповідача ОСОБА_2 рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2025 у справі №337/6775/24 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2024 і до повноліття дитини.

Для примусового виконання цього рішення виконавчий лист був пред`явлений позивачкою/стягувачкою в органи ДВС у квітні 2025 року, виконавче провадження відкрито 15.04.2025.

У даній справі суд вважає також встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина з вини відповідача ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , достовірно знаючи про свій обов`язок утримувати неповнолітню дитину, наявність відповідного рішення суду по стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, розмір аліментів, що підлягають сплаті на користь позивачки, в період з грудня 2024 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , платив нерегулярно, не в повному розмірі, чим допустив утворення заборгованості.

Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів того, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач вживав всі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, останнім, відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України, не надано і позовні вимоги в цій частині не спростовано.

Доводи відповідача, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, оскільки позивачка фактично перешкоджала його спілкуванню з дитиною, не надавала можливості бачитись з сином та брати участь у його вихованні, не спростовують його вини у несплаті аліментів, та, як наслідок, виникнення заборгованості, що є правовою підставою для застосування відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визначення розміру неустойки (пені), позивачка та її представник посилались на розрахунок заборгованості від 19.09.2025. При цьому, в подальшому відповідачем подавався інший - пізніший за часом розрахунок заборгованості, в якому відомості щодо суми аліментів, яка підлягала стягненню, та суми боргу різнились.

Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментам державного виконавця від 08.01.2026, який є останнім за часом в цій справі. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що не заперечує проти врахування цього розрахунку, визначений у ньому розмір заборгованості не оспорюється.

Отже, з вказаногорозрахунку заборгованості за період з грудня 2024 року по грудень 2025 року (включно) вбачається, що станом на час звернення до суду із вказаним позовом (27.11.2025) відповідач сплачував аліменти лише у червні 2025 року 3230 грн та у липні 2025 року 2000 грн, але допускав прострочення платежів, у зв`язку з чим державним виконавцем нараховувалась заборгованість по аліментам, розмір якої на кінець поточного місяця змінювався в залежності від суми сплачених боржником коштів. Розмір заборгованості станом на 31.08.2025 становив 24277,83 грн.

Надані відповідачем копії квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 18.12.2025 на суму 6 684,72 грн та АТ «ПУМБ» від 03.12.2025 на суму 5 000,00 грн із призначенням платежу «оплата заборгованості за ВП № 77816527» судом не приймаються до уваги, оскільки зазначені платежі здійснені в межах іншого виконавчого провадження та не стосуються виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини.

Копії квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 18.12.2025 на суму 27815,58 грн, від 04.12.2025 на суму 9 970,30 грн, а також АТ «ПУМБ» від 03.12.2025 на суму 5 000,00 грн із призначенням платежу «оплата заборгованості за ВП № 77816712», надані відповідачем, свідчать про сплату ним заборгованості за вказаним виконавчим провадженням лише у грудні 2025 року, тобто після звернення позивачки до суду з даним позовом. Сплата заборгованості відповідачем після подання позову не спростовує факту допущеного прострочення та вину відповідача у виникненні заборгованості. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка порушує питання про стягнення пені станом на момент звернення до суду, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що зазначені квитанції не можуть бути враховані при обчисленні пені, оскільки вони підтверджують виконання зобов`язання після моменту, з яким позивачка пов`язує нарахування пені.

Отже, оцінивши обставини справи, суд вважає, що заборгованість по аліментам, які підлягали стягненню за період з грудня 2024 по 31.08.2025 включно, виникла з вини відповідача ОСОБА_2 , який, будучи достовірно обізнаним про свій обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, їх розмір, заходів для належного виконання цього обов`язку не вжив, сплачував аліменти не в повному розмірі, не одноразовим платежем, несвоєчасно.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність у позивачки на підставі ст.196 СК України права на стягнення неустойки (пені) за період прострочення сплати аліментів з грудня 2024 року по серпень 2025 року включно.

В межах цієї справи позивачка вимагає стягнення пені за прострочення сплати аліментів та вважає, що розмір неустойки (пені) по аліментам, що підлягає стягненню, має дорівнювати сумі боргу, яку допустив відповідач за вищевказаний період.

В даному випадку суд враховує, що при визначенні розміру пені слід виходити з того, що за вимогами ч.1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

Тобто за змістом вказаної статті, з урахуванням того, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, при розгляді спорів про стягнення на підставі ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Крім того, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, які виникли у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а лише згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць, а не в рахунок майбутніх платежів.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У зв`язку з цим суд здійснює власний розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з грудня 2024 по серпень 2025 включно за вищенаведеною формулою з урахуванням часткової сплати аліментів, та такий розрахунок здійснюється станом по день звернення позивачки до суду 27.11.2025, оскільки іншого періоду у позові не зазначено.

Розрахунок наведений нижче:

Грудень 2024 року:

Нараховані аліменти: 1281,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 1281,50 грн. з платежу 3230,00 грн. сплаченого у червні 2025.

Кількість днів прострочення: 152 дні з 01.01.2025 по 01.06.2025.

Пеня: 1% х 1281,50 х152 = 1 947,88 грн.

Січень 2025 року:

Нараховані аліменти: 3255,64 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 1 948,50 грн. з платежу 3230,00 грн. сплаченого у червні 2025.

Кількість днів прострочення: 121 день з 01.02.2025 по 01.06.2025.

Платіж: зараховано 1 307,14 грн. з платежу 2000,00 грн. сплаченого у липні 2025.

Кількість днів прострочення: та 151 день з 01.02.2025 по 01.07.2025.

Пеня: (1% х 1948,50 х 121) + (1% х 1307,14 х 151) = 2 357,69 + 1 973,78 = 4 331,47 грн.

Лютий 2025 року:

Нараховані аліменти: 1926,94 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 692,86 грн. з платежу 2000 грн. сплаченого у липні 2025.

Кількість днів прострочення: 123 день з 01.03.2025 по 01.07.2025

Платіж: зараховано 0.

Кількість днів прострочення: 272 дні з 01.03.2025 по 27.11.2025

Пеня: (1% х 692,86 х 123) + (1% х 1 234,08 х 272) = 852,22+ 3 356,70= 4 208,92 грн.

Березень 2025 року:

Нараховані аліменти: 2148,75 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 0.

Кількість днів прострочення: 241 день з 01.04.2025 по 27.11.2025

Пеня: 1% х 2148,75 х 241 = 5 178,49 грн.

Квітень 2025 року:

Нараховані аліменти: 1281,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 0.

Кількість днів прострочення: 211 днів з 01.05.2025 по 27.11.2025

Пеня: 1% х 1281,50 х 211 = 2 703,97 грн.

Травень 2025 року:

Нараховані аліменти: 3627,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 0.

Кількість днів прострочення: 180 днів з 01.06.2025 по 27.11.2025

Пеня: 1% х 3627,50 х 180 = 6 529,50 грн.

Червень 2025 року:

Нараховані аліменти: 3627,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 0.

Кількість днів прострочення: 150 днів з 01.07.2025 по 27.11.2025

Пеня: 1% х 3627,50 х 150 = 5 441,25 грн.

Липень 2025 року:

Нараховані аліменти: 3627,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 0.

Кількість днів прострочення: 119 днів з 01.08.2025 по 27.11.2025

Пеня: 1% х 3627,50 х 119 = 4 316,73 грн.

Серпень 2025 року:

Нараховані аліменти: 3627,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платіж: зараховано 0.

Кількість днів прострочення: 88 днів з 01.08.2025 по 27.11.2025

Пеня: 1% х 3627,50 х 88 = 3 192,20 грн.

В даному випадку визначений судом розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2024 по 31.08.2025 становить в загальній сумі 37 850,41 грн та перевищує розмір заборгованості у цьому розрахунку станом на 31.08.2025 24277,83 грн.

Оскільки згідно з вимогами ст.196 СК України законодавець обмежив максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів 100% заборгованості, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 підлягає неустойка (пеня) в сумі 24277,83 грн.

Таким чином, позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання цього позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог за ставками, які діяли на час звернення до суду з вказаним позовом в розмірі 1176,20 грн з розрахунку 24277,83 грн х 100% : 24999,17 грн. = 97,11 %; 97,11 % х 1211,20 грн. : 100% = 1176,20 грн.

Керуючись ст.7, 180, 195, 196 СК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 20.12.2024 по 31.08.2025 в сумі 24277 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят сім) гривень 83 копійки.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1176 (одна тисяча сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 18.02.2026.

Суддя М.В. Сидорова