Хаджибейський районний суд міста Одеси
Справа №521/506/26
Провадження № 2/521/2842/26
УХВАЛА

13 лютого 2026 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Маркарова С.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

ОСОБА_3

третя особа : приватний нотаріус ОМНО Бежан А.В.

предмет позову : визнання договору недійсним, витребування майна,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Ухвалою суду позовна заява залишена без руху, судом попередньо визначений розмір судового збору.

Ухвала суду не виконана.

Позивачем заявлено клопотання про відстрочення оплати судового збору до ухвалення судового рішення.

В обґрунтування клопотання позивач послалась на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік.

За ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Зазначена норма процесуального закону узгоджується із статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

У вищевказаному випадку відповідно до Закону України «Про судовий збір», п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Закон не містять вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи.

У кожному конкретному випадку суд встановлює фінансову можливість особи на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану.

Оцінюючи фінансовий стан особи суд встановлює наявність у такої особи реального доходу, тобто враховує розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо, а також рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану.

Такий підхід узгоджується із практикою Верховного Суду (справа №0940/2276/18), рішеннями ЄСПЛ у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі».

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає оплаті позивачем в розмірі 11 568 грн. 80 коп.

Позивачем в обґрунтування клопотання надана довідка про доходи за 2025 рік.

Інших доказів реального фінансового стану позивачем не надано.

5 відсотків розміру річного доходу позивача складає 4544 грн. 40 коп.

При вирішенні клопотання суд враховує практику ЄСПЛ, яка не визнає необхідність оплати судових витрат як обмеження права на доступ до суду.

За п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), зокрема, судом підкреслено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 «ЄВРОПЕЙСЬКОЇ КОНВЕНЦІЯ З ПРАВ ЛЮДИНИ» залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи викладене, суд вважає можливим зменшити розмір належних до сплати судових витрат позивача до 5 відсотків розміру її річного доходу.

Судовий збір в такому розмірі не є надмірним.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 175 ЦПК України, залишає заяву без руху та надає позивачеві строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 136, 185 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання позивача про відстрочення оплати судового збору відмовити.

Зменшити розмір належного до сплати судового збору до 4544 грн. 40 коп.

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачу строк - 5 днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків заяви, а саме сплатити судовий збір в розмірі 4544 грн. 40 коп.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява вважається неподаною та підлягає поверненню, що не перешкоджає позивачу у повторному зверненню до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст ухвали виготовлений 13.02.2026