Справа № 486/1833/25
Провадження № 2/486/417/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4678266 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.2 договору, тип кредиту-кредит, сума кредиту складає 21900,00 грн.; згідно з п.1.3 договору, строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати проценті кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1 договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредиту безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 21900,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №4678266, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 2100,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту склала 24000,00 грн., які зараховані на платіжну картку № НОМЕР_1 . Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 31.03.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу №31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача. До ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», відповідно до укладеного договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4678266 від 24.05.2024, загальна сума заборгованості склала 134877,39 грн. з якої: заборгованість за тілом кредиту 23999,98 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 93237,41 грн. та проценти у розмірі 17640,00 грн., нараховані позивачем за 49 календарних днів. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». У період з 24.05.2024 по 31.03.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 19048,25 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,02 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 19048,23 грн. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ "ФК "Фінтрас Капітал", ані на рахунки первісного кредитора.

Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4678266 від 24.05.2024 в загальному розмірі 134877,39 грн. яка складається: заборгованість за тілом кредиту 23999,98 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 93237,41 грн. та проценти у розмірі 17640,00 грн. нараховані позивачем за 49 календарних днів.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01.10.2025 відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Клопотання позивача задоволено та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк».

21.11.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких остання просила зменшити розмір нарахованих відсотків та витрати на правову допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судовому засіданні факт укладення договору та додаткового договору до нього, а також отримання коштів на підставі укладених договір у розмірі 24 000 грн. підтвердила. В частині заборгованості за тілом кредиту вимоги визнала повністю. В частині стягнення з неї відсотків заперечувала, посилаючись на їх надмірний розмір та скрутний фінансовий стан, а також заперечувала в частині стягнення з неї витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. з посиланням на завищення розміру з урахуванням складності справи.

Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4678266 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов вказаного договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту- кредит; сума кредиту 21900,00 грн. строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 1,5 % в день.

Також до матеріалів справи надано паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №4678266, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 2100,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту склала 24000,00 грн.

Крім того між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів №РК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.05.2024 на суму 21900,00 грн. та 24.05.2024 на суму 2100,00 грн, маска карти № НОМЕР_1 .

Належність банківської картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 та зарахування на вказану картку коштів на суму 21900,00 грн. від 24.05.2024 підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» 22.10.2025, а також зарахування на вказану картку коштів на суму 2100,00 грн. від 24.05.2024 підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача та нею не заперечується.

Згідно розрахунку заборгованості у період з 24.05.2024 по 31.03.2025 відповідачем ОСОБА_1 здійснено оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 19048,25 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,02 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 19048,23 грн., а також штрафних санкцій у розмірі 12000 грн.

З договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» вбачається, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору Договору (п. 1.1. Договору факторингу №31/03/2025).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2. Договору факторингу №31/03/2025).

За змістом п.п. 9.2., 9.3. Договір факторингу набирає чинності з моменту його укладення сторонами. Договір вважається укладеним, якщо він підписаний від імені сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками сторін.

З акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» прийняло реєстр боржників.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Відповідно до укладеного Договору факторингу від №31/03/2025 від 31.03.2025 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4678266 від 24.05.2024.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів і вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмові форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідкам прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За Договором факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до відповідача, вимоги позивача до відповідача є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у сумі 23999,98 грн.

За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання договору, а саме: з 24.05.2024 по 31.03.2025 (дата укладання договору факторингу), у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії договору у розмірі 93237,41 грн.

Також ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у період з 01.04.2025 по 19.05.2025 (49 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 17640,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»: 23999,98 грн * 1,5% = 360 грн*49 календарних дні = 17640,00 грн.

Як зазначено вище, сторони погодили, що строк кредиту становить 360 днів, а саме з 24.05.2024 по 19.05.2025. Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом.

Водночас суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024- денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що відповідач отримала кредитні кошти 24.05.2024.

Заборгованість за тілом кредиту складає 23999,98 грн, отже суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок заборгованості за відсотками.

Таким чином, за період з 24.05.2024 по 19.08.2024, тобто за 87 днів, підлягала застосуванню процентна ставка 1,5% (23999,98 *1.5%*87), отже за вказаний період підлягає стягненню 31320 грн.

З 20.08.2024 по 19.05.2025, тобто 273 дня, підлягала застосуванню процентна ставка 1% (23999,98 *1*273), отже за вказаний період підлягає стягненню 65520 грн.

Всього заборгованість по відсоткам становить 96840 грн за період з 24.05.2024 по 19.05.2025.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору суд вважає, що заборгованість за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 120 839,98 грн (23999,98 (тіло кредиту) 96840 грн. (відсотки за користування кредитом) згідно умов кредитного договору та з урахуванням вимог вищезазначеного закону.

Щодо вимоги позивача про проведення стягнень з відповідача в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України

Суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування (частина десята статті 265 ЦПК України).

Згідно з частиною одинадцятою цієї статті остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Зазначені норми кореспондують із частиною одинадцятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", за приписами якої якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

Однак, вищевказані дії є правом суду, а не його обов`язком, і мають вирішуватись у конкретній справі з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, на що звернуто увагу й Великою Палатою Верховного Суду у п.129-130 постанови від 05.06.2025 в справі № 910/14524/22.

Крім того, у п. 132-135 даної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у позовній заяві не ставило вимоги про стягнення з відповідача сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, зокрема й 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а лише клопотало про їх нарахування уповноваженим органом (особою) в порядку примусового виконання судового рішення.

Водночас стягнення заборгованості за передбаченими кредитним договором процентами у межах строку кредитування за своєю правовою природою не є тотожними поняттю 3% річних у порядку частини другої статті 625 ЦК України.

Тому, з огляду на викладене, вимога позивача в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, нараховувати на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних згідно з положеннями статті 625 ЦК України за відповідними формулами, є безпідставною і не може бути задоволена.

За правилами ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» /а.с.110-111/; заявка №10473 на виконання доручення до договору про надання правової (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 /а.с.39-40/; рахунок на оплату №10473-22/09-2025 від 22.09.2025 до договору про надання правничої (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 на суму 10000,00 грн. /а.с.63/; копію акту №10473 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 на суму 10000,00 грн. /а.с.70/.

На думку суду, враховуючи фактичні обставини справи, критерію складності позову, ураховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, сталість судової практики щодо предмету позову, а також з позиції пропорційності і розумності розміру витрат на правову допомогу та заперечень відповідача, суд зменшує розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (89,6%).у розмірі 2 171,4 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 133,141, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (; юридична адреса: 03150 м.Київ вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2) заборгованість за кредитним договором №4678266 від 24.05.2024 у розмірі 120 839 (сто двадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 98 копійок, з яких 23999,98 грн. тіло кредиту та 96840 грн. відсотки.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (; юридична адреса: 03150 м.Київ вул.Загородня, буд.15, офіс 118/2) 2 171 (дві тисячі сто сімдесят одну) гривню 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрати на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2026

Суддя О.О. Волощук