н/п 2/490/1365/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , в якій представник позивача просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 10659,92 грн та судові витрати в розмірі 2422,40 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Акцент-Банк» з заявою №А222СТ17 щодо надання кредиту в розмірі 9735,00 грн строком на 39 місяців (тобто до 25.02.2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 50% щорічно. Кредитний договір підписано боржницею за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

АТ «А-Банк» свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Однак відповідачка не виконала умови договору, в зв`язку з чим станом на 03 листопада 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 10659,92 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6534,53 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 4125,39 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути на свою користь вказану заборгованість з відповідачки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

05.12.2025 року матеріали справи передано судді.

Ухвалою судді від 09.12.2025 року позовну заяву було залишено без руху.

15.12.2025 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 17.12.2025 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 17.12.2025 року відповідачці був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачці за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось на адресу суду 09.02.2026 року з відміткою «вручено 05.02.2026 року».

Відповідачка, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України та надсиланням копії ухвали про відкриття провадження у справі на відому електронну адресу відповідачки, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.

Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

26.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Акцент-Банк» з заявою про надання послуги «Швидка готівка» №А222СТ17 щодо надання останній кредиту в розмірі 9735,00 грн строком на 39 місяців (тобто до 25.02.2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 50% щорічно. Кредитний договір підписано боржницею за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

З паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», який було підписано відповідачкою 26.11.2021 року за допомогою електронного підпису вбачається, що ліміт кредиту становить 9735,00 грн, строк кредитування складає 36 місяців, процентна ставка 50% річних, загальні витрати за кредитом 9367,31 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 19102,31 грн, реальна річна процентна ставка 64,3% річних, розмір щомісячного платежу 530,62 грн.

Меморіальним ордером №TR.20026670.30962.1694 від 26.11.2021 року, який наявний в матеріалах справи, підтверджується факт перерахування позивачем 9735,00 грн на рахунок ОСОБА_1 , також зазначено призначення платежу: видача кредиту згідно договору №А222СТ17 від 26.11.2021 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 виникла заборгованість станом на 03.11.2025 року в розмірі 10659,92 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6534,53 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 4125,39 грн. З вищезазначеного розрахунку також вбачається, що відповідачка користувалась наданими йому позивачем кредитними коштами.

Зазначений розрахунок заборгованості, проведений позивачем, відповідачкою не спростовано, відповідно приймається судом до уваги.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачкою вищезазначеного кредиту.

На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а також жодних заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку заборгованості.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими у розмірі заборгованості 10659,92 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6534,53 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 4125,39 грн.

Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідачки понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 гривень, які підтверджуються платіжним дорученням №062 від 03.11.2025 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №А222СТ17 від 26.11.2021 року у розмірі 10659 (десять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 92 копійки, що складається з: 6534,53 грн - заборгованість за кредитом та 4125,39 грн - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін