Справа № 732/2139/25
Провадження 2/732/176/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Городня цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через свого представника адвоката Усенка Михайла Ігоровича звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5890275 від 23.11.2023 в загальному розмірі 14516,00 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Позов вмотивований тим, що 23 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 5890275, відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти в сумі 4000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Договір був укладений в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 14516,00 грн, з яких: 4000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9756,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків та 760,00 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.

26.03.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги 104-МЛ, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5890275 від 23.11.2023.

Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 30 грудня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про можливість проведення судового засідання за його відсутності (а. с. 8).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця його реєстрації відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2186193 від 26.12.2025: АДРЕСА_2 (а. с. 71). Згідно із відміткою поштового відділення зв`язку поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 16.02.2026 не отримано адресатом, наявна відмітка, що адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 78).

10.02.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому відповідач повідомляє, що дійсно між ним та первісним кредитором був укладений кредитний договір, за яким він отримав кошти у розмірі 4000,00 грн. Разом з тим відповідач не погоджується із розміром позовних вимог, в частині нарахування процентів, штрафних санкції та інших додаткових платежів, які є неспівмірними із сумою отриманого кредиту. Відповідач, посилаючись на положення Закону України «Про споживче кредитування» зазначає, якщо сума споживчого кредиту є меншою за оди6 прожитковий мінімум для працездатних осіб, загальна сума платежів за таким кредитом (проценти, штрафи, пеня) не може перевищувати подвійний розмір суми отриманого кредиту. Сума отриманого відповідачем кредиту становила 4000,00 грн, що на думку відповідача є меншою за суму прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на момент укладення договору, а тому загальний розмір фінансових вимог не може перевищити 8000,00 грн. Отже, нараховані позивачем проценти та штрафні санкції значно перевищують зазначений законодавчий поріг, що є підставою для зменшення розміру заявлених вимог. Крім цього, відповідач повідомив суд, що на даний час він перебуває в місцях позбавлення волі, не має постійного доходу та об`єктивно не мав можливості своєчасно виконувати фінансові зобов`язання, а також особисто брати участі в судових засіданнях. У поданому відзиві відповідач просив розглядати справу без його особистої участі (а. с. 82-84).

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Клопотання сторін про проведення судового засідання без їх участі задоволені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Судом встановлено, що 23 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №5890275 у розмірі 4000,00 грн (а. с. 11-22).

Відповідно до розділу І договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника Типом кредиту є кредит (п.1.1. договору).

Сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 гривень (п.1.2. договору).

Кредит надається загальним строком на 105 днів з 23.11.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3. договору).

Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 08.12.2023 (рекомендована дата платежу) (п.п. 1.3.1 договору).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 07.03.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. п. 1.3.2. договору).

Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 08.12.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 07.03.2024 (останнього дня строку кредитування) (п.1.4. договору).

Комісія за надання кредиту: 760,00.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 12600,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. п. 1.5.1., 1.5.2., 1.5.3. договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 414960*26 (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2.2. договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом на кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3. договору.

Цей договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1. цього договору. Строк дії цього договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно п. 1.3., п. 1.4. договору. Якщо станом на цю дату зобов`язання позичальника та/або кредитодавця залишаються невиконаними /неналежно виконаними цей договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього договору кредитні кошти не будуть відправлені кредитодавцем та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в особистому кабінеті (п.7.1. договору).

Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора 859061 (а. с. 26) та шляхом обміну електронними повідомленнями, що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Суд, дослідивши умови та зміст договору про споживчий кредит № 5890275 від 23.11.2023, дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачем у цій справі та ТОВ «Мілоан» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до платіжного доручення №115945257 від 23.11.2023 ТОВ «Мілоан» надало відповідачу, у призначенні платежу вказано: «кошти згідно договору 5890275» у розмірі 4000,00 грн (а. с. 29).

Факт перерахування коштів у розмірі 4000,00 грн на рахунок відповідача 23.11.2023 підтверджується інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.01.2026 №20.1.0.0.0/7-260119/77005-БТ (а. с. 80).

Отже, ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем за договором про споживчий кредит № 5890275 від 23.11.2023.

Відповідач (позичальник за умовами договору) отримав грошові кошти у сумі 4000,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, який зазначений у п.2.1. договору, та зобов`язувався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти за користування цими коштами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач, всупереч умовам договором про споживчий кредит № 5890275 від 23.11.2023, взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, допустивши порушення умов кредитного договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 14516,00 грн, з якої: 4000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9756,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків та 760,00 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.

Надалі, ТОВ «Мілоан» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» позивачем у справі, договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, на підставі якого у останнього з`явилося право вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача по вищезазначеному договору про споживчий кредит.

Так, 26 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ (а. с. 34-43), відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Факт набуття права вимоги позивачем до відповідача підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 (а. с. 54).

Актом приймання-передачі реєстру боржників від 26 березня 2024 року до договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024, визначено, що згідно з вимогами п. 8.3. договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024, кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 26 березня 2024 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників: 3407 (а. с. 52).

Отже, позивач як правонаступник має право вимоги щодо стягнення нарахованої заборгованості з відповідача.

04.12.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу відповідача направлялась претензія щодо виконання останнім зобов`язань за кредитним договором 5890275 від 23.11.2023 та погашення заборгованості в сумі 14516,00 грн (а. с. 55).

Вказана претензія залишена відповідачем без виконання та відповіді.

Наразі, позивач як правонаступник має право вимоги до відповідача щодо стягнення нарахованої останньому заборгованості.

Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Факт прострочення сплати відповідачкою заборгованості за договором про надання коштів на умовах договору про споживчий кредит №5890275 від 23.11.2023 не спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості суду не надані.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву також не заперечував факт наявності несплаченої заборгованості за договором споживчий кредит №5890275 від 23.11.2023.

Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).

Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Доказів розірвання або визнання недійсними кредитного договору №5890275 від 23.11.2023 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або до договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 (на підставі якого від ТОВ «Мілоан» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним договором про споживчий кредит)) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Розмір заборгованості за договором про споживчий кредит відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

У поданому відзиві на позов відповідач просив суд урахувати положення закону України «Про споживче кредитування» та зменшити розмір процентів штрафів та пені.

Щодо вказаного у відзиві клопотання відповідача про зменшення розміру позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.

Отже. виходячи із аналізу статті 21 ЗУ «Про споживче кредитування» сукупна сума платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін, тобто сукупна сума платежів, нарахована саме за порушення виконання зобов`язань по договору, це стосується штрафів, пені та інших платежів. Щодо нарахування відсотків за кредит, вказана норма не застосовується.

У свою чергу, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано.

Враховуючи, що відповідачем порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за договором про споживчий кредит № 5890275 від 23.11.2023, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню 4000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту та 9756,00 грн суми заборгованості за відсотками.

Натомість, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 760,00 грн задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Так, позивач посилаючись на первісного кредитора (ТОВ «Мілоан») вказує, що комісія за надання кредиту є одноразовою винагородою, що сплачується позичальником за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), та встановлена в п.1.5.1. цього договору.

Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно із якою зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним.

Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17).

Таким чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за договором про споживчий кредит № 5890275 від 23.11.2023, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту та 9756,00 грн суми заборгованості за відсотками, а всього на загальну суму 13756,00 грн.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 42698 від 22.12.2025 керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача, слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2295,50 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012 (а. с. 58), ордер на надання правничої (правової допомоги) серії ВС №1408806 від 20.10.2025 (а. с. 62), договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а. с. 61), акт наданих послуг правничої допомоги №Д/12020 від 11.12.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 на суму 8000,00 грн (а. с. 55), детальний опис наданих послуг від 11.12.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а. с. 64).

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача (адвокат) подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснені витрати, необхідні для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів (договорів, рахунків). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, на переконання суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Оскільки вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 516, 517, 536, 549, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 133, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5890275 від 23.11.2023 у розмірі 13756,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту, 9756,00 грн суми заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2295,50 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складене і підписане 16.02.2026.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).

Суддя А. О. Бойко