Провадження № 2-з/357/8/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2026 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя Сомок О.А.,

за участю секретаря судового засідання Пугач В.І.,

представника позивача Білоцерківської міської ради Швеця С.С.,

представника позивача прокурора Самборука О.С.,

представника третьої особи Хоменка М.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №6 в м.Біла Церква заяву представника позивача Білоцерківської міської ради про забезпечення позову

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває справа за позовом Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Плато» про зобов`язання знести самочинно побудовану будівлю. Уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно побудовану нежитлову будівлю літ.А загальною площею 684,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 25896942) за адресою АДРЕСА_1 , що розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :04:041:1220 та скасувати державну реєстрацію права приватної власності відповідача на зазначену будівлю.

Ухвалою судді від 25.11.2025 було відкрито провадження у даній справі та ухвалено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

05.02.2026 представник позивача Білоцерківської міської ради Вовкотруб В.Г. через систему Електронний суд подав заяву про забезпечення позову в якій просить:

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 684,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 25896942) за адресою: АДРЕСА_1 , що розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :04:041:1220, заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на зазначене нерухоме майно, а також заборонити ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам здiйснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером :04:041:1220 до завершення розгляду справи №357/12021/25.

Заява обгрунтована тим, що 24 грудня 2025 року до Білоцерківської міської ради надійшла службова записка директора КП БМР «Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г. Шевченка», яка стосується самочинно побудованої будівлі в межах справи №357/19021/25. Так, із службової записки вбачається, що на об`єкті, щодо якого розглядається спір у справі №357/19021/25 відновлені будівельні роботи. Зауважують, що наслідком проведення будівельних робіт у спірній нежитловій будівлі є ризик зміни її геометричних розмірів та функціонального призначення. Таким чином, проведення Відповідачем, чи іншими третіми особами будь-яких будівельних робіт на спірному об`єкті під час розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області справи №357/19021/25 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зазначають про те, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи судом, проте, усвідомлюючи потенційні наслідки розгляду судом справи №357/12021/25, Відповідач у грудні 2025 року самостійно або залученими нею особами розпочала та проводить будівельні роботи на об`єкті самочинного будівництва. Вказані дії свідчать про те, що Відповідач продовжує нехтувати правами Білоцерківської міської ради, як власника земельної ділянки кадастровий номер 0:04:041:1220, адже далі виконує будівельні роботи на самочинно збудованому об`єкті.

12.02.2025 у підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та прокурор заяву про забезпечення позову підтримали з викладених у ній підстав та просили її задовольнити. ОСОБА_2 додатково пояснив, що існує ризик того, що відповідач може розпорядитись майном і передати право власності на будівлю третім особам, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду та призведе до нових звернень до суду для відновлення порушеного права позивача.

Представник третьої особи у вирішенні заяви поклався на розсуд суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Отже, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Верховного суду від 12 січня 2022 року у справі №568/525/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Так, предметом позову, з яким до суду звернувся прокурор в інтересах Білоцерківської міської ради є зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно побудовану нежитлову будівлю літ."А" загальною площею 684,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 25896942) за адресою АДРЕСА_1 , що розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :04:041:1220 та скасувати державну реєстрацію права приватної власності відповідача на зазначену будівлю.

Згідно інформаційної довідки № 448093298 від 16.10.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлова будівля, літ. «А», площею 684,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки № 448093298 від 16.10.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:041:1220 належить на праві власності Білоцерківській міській територіальній громаді в особі Білоцерківської міської ради Київської області.

Отже, зі змісту позовних вимог, заявлених прокурором вбачається, що між Білоцерківською міською радою та ОСОБА_1 виник спір у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва на земельній ділянці комунальної власності.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд вважає переконливими доводи позивача про те, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, оскільки у разі переходу права власності до третіх осіб, вирішення зазначеного спору щодо знесення самочинно побудованої нежитлової будівлі та скасування державної реєстрації права власності на це майно буде ускладнене та потягне за собою виникнення нових судових спорів.

Враховуючи зазначене, співмірним є захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно нежитлову будівлю, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 та заборону державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників нежитлової будівлі .

Зазначений захід забезпечення жодним чином не позбавляє власника права володіння буівлею та ніяким чином не впливає на будь-чиє право користування вказаним майном. Також, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю, з метою недопущення перереєстрації прав на це майно та зміни його титульного володільця під час судового розгляду справи, жодним чином не створює відповідачу перешкоди у користуванні цим майном.

Разом з тим, вимогу заявника про забезпечення позову до завершення розгляду справи по суті, суд вважає безпідставною, оскільки це не передбачено правовими нормами, що регулюють повноваження суду під час забезпечення позову, зокрема статтею 153 ЦПК України. Крім того, провадження у справі може бути завершене судом не тільки ухваленням рішення, але і постановленням відповідної ухвали, при цьому стаття 158 ЦПК України встановлює порядок скасування заходів забезпечення позову.

Відносно вимоги про заборону відповідачу чи будь-яким іншим особам здiйснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці суд зазначає, що представниками позивача за допомогою належних та допустимих доказів не доведено, що будівельні роботи на даний час проводяться. Окрім того, на переконання суду вказаний захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами, а його невжиття не вплине на можливість чи неможливість виконання рішення суду. Тому заява у цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Судом встановлено, що заявлений позивачем такий вид заходів забезпечення позову, як арешт майна та заборона вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з переходом права власності на це майно передбачений нормами чинного законодавства, відповідає предмету позову, співмірний із заявленими вимогами та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної цивільної справи.

Натомість, невжиття такого заходу забезпечення позову, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивачів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому, суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна, та у разі відмови у позові, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача Білоцерківської міської ради про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 684,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 25896942) за адресою: АДРЕСА_1 , що розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :04:041:1220.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників нежитлової будівлі літ. «А» загальною площею 684,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 25896942) за адресою: АДРЕСА_1 , що розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером :04:041:1220.

В частині вимог заяви про заборону ОСОБА_1 чи будь-яким іншим особам здiйснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером :04:041:1220 до завершення розгляду справи №357/12021/25 відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання, копію ухвали направити сторонам справи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Стягувач: Білоцерківська міська рада, , місце знаходження вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, місто Біла Церква, Київська область, 09100.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. А. Сомок