Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026 Справа №607/5783/25 Провадження №2/607/1127/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №258584 від 14.11.2019 у розмірі 17829,77 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 14.11.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №258584, у формі електронного документа з використанням електронного підпису (шляхом одноразового ідентифікатора), на підставі якого відповідачу надано кредит у сумі 4000,00 грн на строк 30 днів. В подальшому, у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання за кредитним договором, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого додатковим договором від 15.12.2019, строк користування кредитом продовжили до 14.12.2019, а в подальшому додатковим договором від 14.01.2020, строк користування кредитом продовжили до 15.01.2020.

22.02.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №015-220221, відповідно до якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 258584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.11.2019.

05.02.2024 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20240205/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 258584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.11.2019.

Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 19.03.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 17829,77 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11028,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 2801,77 грн інфляційне збільшення.

Ухвалою судді від 03.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судові засідання, в тому числі 20.01.2026, представник позивача не з`явився. Просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує, про що зазначив у прохальній частині позову.

Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, в тому числі 20.01.2026, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 16.15 год. 22.01.2026.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, керуючись такими міркуваннями.

Судом встановлено, що 14.11.2019 ОСОБА_1 дистанційно, з використанням електронного підпису, підписав договір № 258584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна».

Пунктом 1.1 договору визначено, що за цим договором товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п.1.2 договору).

Сторони погодили акційну процентну ставку за користування позикою 0,01 процентів від суми позики за кожен день користування (3,65 процентів річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору, стандартну проценту ставку 1,90 % від суми позики за кожен день користування позикою (693,50 процентів річних) (п.п. 1.3.1, 1.3.2); у випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язання за Договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна ставка, відповідно до п. 3.4.,3.5 цього договору (підпункт 1.3.3); позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом (пункт 1.6.).

У разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором: з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань клієнта, нарахування процентів, не здійснюється. У разі прострочення виконання зобов`язання за договором більше ніж 3 (три) календарних дні, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству проценти за користування позикою у розмір стандартної процентної ставки від суми позики за кожен день користування позикою, починаючи з першого дня користування позикою у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору. З 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, таке нарахування здійснюється до дня повернення позики, але не більше ніж до 90-го дня прострочення (пункт 3.4).

14.11.2019 ОСОБА_1 також підписав електронним підписом Графік платежів.

Згідно з листом ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №4488-ВП від 07.02.2024, 14.11.2019 успішно здійснено переказ на суму 4000,00 грн на картку НОМЕР_1 , код авторизації 343188, номер транзакції в системі WayForPay Credit7-258584-0.

15.12.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 290305 до договору № 258584 про надання коштів у позику від 14.11.2019, в тому числі й на умовах фіксованого кредиту, в електронному вигляді, відповідно до якого сторони погодили продовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. договору строку користування позикою (п. 1.1); встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 14.12.2019 (п. 1.2); сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: процентна ставка становить 1,60% процентів від суми позики за кожен день користування позикою (584,00 процентів річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору (п. 1.3.); договір укладений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписаний одноразовим ідентифікатором та прирівнюється до укладеної в письмовій формі (п. 5).

14.01.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 435547 до договору № 258584 про надання коштів у позику від 14.11.2019, в тому числі й на умовах фіксованого кредиту, в електронному вигляді, відповідно до якого сторони погодили продовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. договору строку користування позикою (п. 1.1); встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 15.01.2020 (п. 1.2); сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: процентна ставка становить 1,60% процентів від суми позики за кожен день користування позикою (584,00 процентів річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору (п. 1.3.); договір укладений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписаний одноразовим ідентифікатором та прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 5).

22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Сіроко Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 015-220221, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в погодженій відповідно до умов договору сумі в розпорядження клієнта за плату на передбачених цим договором умовах, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за зобов`язаннями, що визначені в реєстрі прав грошових вимог, погодженому сторонами за цим договором за формою згідно додатком № 2 (надалі - реєстр) (пункт 1.3).

На виконання умов цього договору, переуступлені за реєстром права грошових вимог переходять до фактора з моменту підписання сторонами акта приймання-передання відповідного реєстру прав грошових вимог (додаток 3) та виконання фактором зобов`язання з передачі клієнтові суми фінансування, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх зобов`язань (за винятком майбутньої вимоги, яка вважається переданою Фактору з дня виникнення права вимоги до боржника) (пункт 4.3).

Сума фінансування, що передається фактором в розпорядження клієнту, порядок та строки його надання, розмір та порядок оплати за надання фінансування погоджуються сторонами в додатковій угоді до цього договору (п.3.1).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 015-220221 від 22.02.2021 сформованого 05.02.2024 за підписом та проставленням печатки фактора ТОВ «Сіроко Фінанс`Ю, за номером 1564 зазначено ОСОБА_1 , номер договору 258584, дата 14.11.2019, залишок заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 11028,00 грн, загальна сума заборгованості 15028,00 грн.

За фінансування за відступлення прав грошової вимоги згідно з п.1 додаткової угоди №01 до договору факторингу №015-220221 від 22.02.2021 ТОВ «Сіроко Фінанс» 24.02.2021 сплатило ТОВ «Лінеура Україна» 1123813,30 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №11 від 23.02.2021.

05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (Фактор) укладено договір факторингу № 20240205/1, відповідно до якого фактор передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а клієнт відступає фактору належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (пункт 1.1).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 20240205/1 сформованого 14.03.2025 за підписом та проставленням печатки фактора ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», за номером 38 зазначено ОСОБА_1 , договір 258584, дата 14.11.2019, залишок заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн, залишок заборгованості за відсотками 11028,00 грн, загальна сума заборгованості 15028,00 грн.

Відповідно до розрахунку від 14.03.2024 станом на 14.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 258584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.11.2019 становить 17829,77 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 11028,00 грн залишок заборгованості по процентам за користування; 2801,77 грн інфляційне збільшення.

Досудовою вимогою №144/38-211050038 від 14.02.2024 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги та висловив вимогу про сплату боргу в сумі 15028,00 грн.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1, 2 статті 1054 ЦК України).

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Наведена вище правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.04.2024 у справі справа № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово стверджував, що належними доказами, які засвідчують факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (див. постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 та інші).

У постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 Верховний Суд вказував на те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори факторингу, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, акти прийому-передачі реєстру боржників, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Згідно із матеріалами справи, 22.02.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу № 015-220221, відповідно до п. 4.1 якого, клієнт відступає факторові права грошових вимог, до боржників, які виникли у клієнта на підставі кредитних договорів з боржниками, в розмірі дійсної заборгованості. Права грошових вимог, що відступаються клієнтом факторові, їх кількість, сума та деталізація, визначаються відповідним реєстром.

На виконання умов цього договору, переуступлені за реєстром права грошових вимог переходять до фактора з моменту підписання сторонами Акта приймання-передання відповідного реєстру прав грошових вимог (Додаток 3) та виконання фактором зобов`язання з передачі клієнтові суми фінансування, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх зобов`язань (за винятком майбутньої вимоги, яка вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника) (пункт 4.3 договору факторингу № 015-220221).

Отже, вказаним договором факторингу визначений момент переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників.

Разом з тим, позивачем не надано суду Акту приймання-передачі права вимоги, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги за кредитним договором №258584 від 14.11.2019, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 .

Аналогічні умови переходу прав вимоги до боржників від ТОВ «Сіроко Фінанс» до позивача. Акту приймання-передачі права вимоги, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Сіроко Фінанс» та позивача, суду не надано.

Витяг з реєстру прав вимоги, підписаний лише однією із сторін договору (Фактором), не є достатнім доказом цієї обставини (переходу права вимоги до конкретного боржника).

За таких обставин, позивач не довів набуття ним прав кредитора по відношенню до відповідача.

Згідно із статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Встановлені у даній справі обставини вказують на відсутність порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Так як у задоволенні усіх позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», місцезнаходження вул. С. Бандери, 87, офіс 54, м. Львів, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення складено та підписано 22.01.2026.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук