З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До суду звернувся представник позивача Тараненко А.І. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності позивача.
28 жовтня 2025 року судом було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. На виконання ухвали суду АТ «Універсалбанк» надіслало витребувані документи лише в грудні 2025 року.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 706800243 від 14.01.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, на загальну суму 23 718,00 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн і витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Позов обґрунтував таким. 14.01.2022 року між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено кредитний договір № 706800243 з використанням електронного підпису на суму 12 000,00 грн. Грошові кошти були повністю перераховані 14.01.2022 року на банківську картку відповідача. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019, але в подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом додаткових угод. На виконання зазначеного Договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги, за яким відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» передав ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс»» уклали Договір факторингу № 29/05/25Е, за яким кредитор передав позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 23 718,00 грн. Загальна сума заборгованості складається з: 12 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 718,00 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
14.01.2022 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Договір кредитної лінії № 706800243 (далі «Кредитний договір»; а. с. 59-65), за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у розмірі 12 000,00 грн (п. 1.1.); кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту з можливістю пролонгації строку кредитування (п. 1.7.); період 30 днів є Дисконтним періодом (п. 1.7); на період Дисконтного строку нарахування процентів здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,84 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (пп. 1.9.1.), за умови продовження Дисконтного періоду (у разі оплати позичальником всіх нарахованих процентів) передбачена можливість застосування індивідуальної процентної ставки в розмірі 2,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.2., 1.8.); у разі продовження користування кредитом після Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів передбачена можливість скасування умови про дисконтну процентну ставку та застосування базової процентної ставки в розмірі 2,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним з початку видачі кредиту (п. 1.9.3.); зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника зі сплати основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (пп. 1.12.1); з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати 2,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (пп. 1.12.2.).
Разом з Кредитним договором відповідач підписав також Паспорт споживчого кредиту до договору (який є невід`ємною частиною Кредитного договору, а. с. 56-58).
Витребувана судом інформація від АТ «Універсал Банк» (рух коштів по картці) разом з Довідками (а. с. 16, 157), платіжним дорученням (а. с. 11) підтверджують обставину перерахування відповідачу кредитних коштів 14.01.2022 року на його платіжну картку НОМЕР_1 відповідно до Кредитного договору в розмірі 12 000,00 грн.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 120-126), строк дії якого закінчується 28.11.2019, але в подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом додаткових угод до 31.12.2024 (а. с. 131-144). 05.05.2022 за вказаним Договором кредитор передав ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги до відповідача за Договором, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимог до договору факторингу (а. с. 117-119). За цим Договором факторингу переданими можуть бути як права вимоги за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, так і права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3., 2.1. Договору факторингу). Право вимоги переходить в день підписання сторонами Договору факторингу реєстру прав вимог (п. 4.1.).
30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 30/1023-01 (а. с. 106-111), відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а. с. 103-105). 22.12.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило кредитору ТОВ «Таліон Плюс» плату за відступлення права вимоги за вказаним договором, що підтверджується платіжною інструкцією (а. с. 102).
29 травня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е (а. с. 92-98), відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а. с. 89-91). Впродовж червня 2025 року ТОВ «ЕЙС» сплатило кредитору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» плату за відступлення права вимоги за вказаним договором, що підтверджується платіжними інструкціями (а. с. 79-83).
За Розрахунками заборгованості (а. с. 75-78) сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 23 718,00 грн, і складається з: 12 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 718,00 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Доказів погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надав.
Отже, між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як первісним кредитором та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування; право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано за договором - ТОВ «Таліон Плюс», потім було передано ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», а потім за договором факторингу позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як свідчить Розрахунок заборгованості, зроблений первісним та наступним кредитором, відповідач не виконував свої зобов`язання та не повертав кредит.
Відповідач встановлені судом обставини наявності заборгованості, її погашення та розміру не спростував; альтернативних розрахунків боргу не надав.
Отже, тіло кредиту підлягає стягненню.
Щодо нарахованих процентів.
Оцінюючи розмір та підстави нарахованих процентів, суд враховує таке.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Актуальна судова практика тлумачить день повернення позики як останній день строку кредитування тобто строку, на який виданий кредит (про який домовилися сторони).
Відповідно, проценти нараховані після спливу такого строку кредитування безпідставні і не належать до стягнення.
Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом…припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування». Аналогічний висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (п. 54). Актуальна практика Верховного Суду дотримується саме такої позиції.
Умовами Кредитного договору від 14.01.2022, укладеному первісним кредитором з відповідачем, передбачено строк кредитування 30 днів з можливістю його продовження (пролонгації), але не більше ніж на 90 днів після завершення Дисконтного періоду. Саме такі умови передбачені пунктами 1.7., 1.12.1. Кредитного договору. Також передбачена можливість продовження строку самого Дисконтного періоду, але у разі сплати позичальником протягом такого Дисконтного періоду усіх нарахованих процентів (п. 1.8. Кредитного договору). Відповідач не виконав умову, за якої можливе продовження Дисконтного періоду. Відповідно, строк кредитування у такому випадку не може перевищувати 30 днів Дисконтного періоду + 90 днів. Тому загальний строк кредитування у цьому випадку складає усього 120 днів, тобто до 13.05.2022 року.
По вивченню Розрахунків заборгованості суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення позивачем проценти нараховані в межах домовленого строку кредитування та із застосуванням процентної ставки, про яку домовилися сторони, а тому наявні підстави для стягнення процентів в заявленому позивачем розмірі.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача належно обґрунтовані та доведені, пов`язані з розглядом справи, клопотання відповідача про зменшення їх розміру відсутнє, дотримані критерії розумності їх вартості.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений повністю, то судовий збір та витрати на правничу допомогу мають бути стягнуті з відповідача у розмірі 2 422,40 грн та 7 000,00 грн відповідно.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за Кредитним договором № 706800243 від 14.01.2022 року в розмірі 23 718,00 (двадцять три тисячі сімсот вісімнадцять грн 00 коп) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , юридична адреса: Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 17 лютого 2026 року.

Суддя: М. В. Швець