Справа № 188/1225/25
Провадження № 2/188/739/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Бібікова В.В.

справа 188/1225/25

Позивачі :

ОСОБА_1

ОСОБА_2

Представник позивачів Бодрягов Віктор Сергійович

Відповідач: Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 01.02.1999 р.

виданого Бюро по приватизації ОАО «Лисичанская сода» квартира яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Загальна площа квартири становить 43,3 кв.м. , відновна вартість на момент

приватизації -7,60 крб. Характеристика квартири ( кімнат ) наведені в Технічному паспорті , який є складовою частиною вказаного Свідоцтва.

Свідоцтво видане згідно розпорядження (наказу) від 01.02.1999 р. № 12.

Керівник органу приватизації ОСОБА_4 .

Згідно Технічного паспорту, що виготовлений Лисичанським комунальним

підприємством БТІ 22.12.1998 р. ( інвентаризаційна справа № 20380 )

Загальна площа квартири - 43,3 кв.м.

Жила площа - 26.90 кв.м.

Підсобна площа - 16,4 кв.м.

Корисна площа - 43,30 кв.м.

Будинок збудований - 1957 р.

Знос станом на 22.12.1998 р. - 42 %

На теперішній час позивачі

- ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, згідно

довідки від 11.04.2022 № 5612-, фактичне місце проживання/

перебування АДРЕСА_2

- ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, згідно

довідки від 11.04.2022 № 5612- є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 18.05.2023 № 5612-, фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_3 .

12.09.2024 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно

ОСОБА_5 Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання

адміністративних послуг Рівненської міськради Рівненської області

розглянула заяву ОСОБА_1 від 03.09.2024 р. за реєстраційним номером 62748742 відповідно до ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-IV та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджених Постановою КМ України від 25.12.2015 року № 1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого постановою КМ України від 26.10.1011р. № 1141 встановила наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій після завершення строку , встановленого частиною третьою ст. 23 цього Закону , не усуненні обставини, що були підставою для прийняття

рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав , а саме:

Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області не надано інформацію про підтвердження реєстрації права власності на квартиру , що розташована за адресою АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_1 оскільки на цей час відсутній доступ до державних реєстрів та інших відповідних джерел інформації через тимчасову окупацію міста Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області.

Державний реєстратор відмовив у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами.

За цих обставин звернення до суду є винятковим способом захисту прав позивачів, оскільки вони позбавлені можливості підтвердити право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна та внесення відомостей щодо реєстрації права власності на нерухоме майно до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Просять суд визнати за ними право власності на належне позивачам нерухоме майно.

В судове засідання сторона позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Сторона відповідача про розгляд справи належним чином повідомлена, від відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність .

Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 01.02.1999 р. виданим Бюро по приватизації ОАО «Лисичанская сода», квартира АДРЕСА_4 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно Технічного паспорту (справа №20380), виготовлений Лисичанським комунальним підприємством БТІ 22.12.1998 р.,

загальна площа квартири - 43,3 кв.м.

жила площа - 26.90 кв.м.

підсобна площа - 16,4 кв.м.

корисна площа - 43,30 кв.м.

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №75003258 від 12.09.2024 року позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій так як

подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме на запит державного реєстратора отримана відповідь від Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про те, що обов`язки по зберіганню реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна, права на які виникли та зареєстровані до 01 січня 2013 року, були покладені Лисичанською міською радою на Лисичанське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації». Такі справи до 24.02.2022 року оцифровані не були, зберігалися у приміщенні ЛКП «БТІ» у паперовій формі та до моменту окупації 03 липня 2022 року з міста Лисичанська евакуйовані не були, само підприємство не релоковане , діяльності на підконтрольній Україні території не провадить. У зв`язку із зазначеним вище Лисичанська міська військова адміністрація не має можливості надати інформацію про наявність або відсутність державної реєстрації речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, оскільки на цей час відсутній доступ до державних реєстрів та інших відповідних джерел інформації через тимчасову окупацію міста Лисичанськ Луганської області.

Відповідно до паспортів та довідок про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб, позивачі є внутрішньо переміщеними особами.

Звітом про оцінку нерухомого майна підтверджується вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 27.11.2020 року підтверджується зміна прізвища позивачки з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18).

Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.

Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.

Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.

Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.

Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.

Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч.4 статті 355 Цивільного кодексу України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно, договором дарування не встановлена спільна сумісна власність на спірну квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , представник позивачів ОСОБА_8 до Лисичанської міської військової адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43.30 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43.30 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Курочкіна