У Х В А Л А

Справа № 183/11256/24

№ 6/183/7/26

02 лютого 2026 року м.Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, заінтересовані особи: стягувач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», боржник - ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні № 77931461,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2026 через підсистему Електронний суд надійшло вищезазначене подання, в якому приватний виконавець Русецька О.О. просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими листами, виданими у справі №183/11256/24.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.01.2026 для розгляду подання визначено суддю Оладенко О.С.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебуває виконавче провадження № 77931461 з примусового виконання виконавчого листа № 183/11256/24 від 07.04.2025, виданого Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.01.2024, яка утворилась станом на 24.09.2024 у розмірі 34922 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн. 63 коп.

На виклики виконавця Гайдар Є.В. не з`являється. Вжитими приватним виконавцем заходами, встановлено, що коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача - недостатньо. Боржник офіційно не працює, заборгованість за рішенням суду не сплачує, тобто фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця..

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, а під час дії воєнного або надзвичайного стану - на блокпостах чи контрольних постах осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебуває виконавче провадження № 77931461 з примусового виконання виконавчого листа № 183/11256/24 від 07.04.2025, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.01.2024, яка утворилась станом на 24.09.2024 у розмірі 34922 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн. 63 коп. та судових витрат.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик приватного виконавця надсилалися боржнику за його зареєстрованим місцем проживання.

Представником стягувача 29.04.2025 було подано заяву про примусове виконання рішення, відповідно до якої 30.04.2025 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77931461, яку у відповідності до положення ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» було надіслано 01.05.2025 на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі.

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит приватного виконавця вбачається, що за боржником не зареєстровано транспортні засоби.

Відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України боржник на обліку в органах ДФС не перебуває, відкритих рахунків не має.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України від 30.04.2025 боржник пенсію не отримує, наявні відомості в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником відсутні зареєстровані об`єкти нерухомого майна.

Державна податкова служба України повідомила приватного інформацію про те, що інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом або отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого нами податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан у доходи, в державному реєстрі відсутня.

Постановою приватного виконавця від 09.05.2025 накладено арешт на грошові кошти, що містять на відкритих рахунках та на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів та скеровано постанову до банківських установ шляхом електронного обміну через систему взаємодії з банківськими установами в АСВП.

Листом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повідомлено, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїду за кордон, термін дії до 26.07.2026.

В акті приватного виконавця від 08.12.2025 зазначено, що виходом виконавця на дільницю за місцем мешкання боржника ( АДРЕСА_1 ) двері ніхто не відчинив, залишено виклик.

Приватним виконавцем повідомлено, що боржник до офісу приватного виконавця не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив.

На даний час рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем джерело отримання доходу боржника не встановлено.

Судом установлено, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішення, що підлягає примусовому виконання, а саме, боржник ОСОБА_1 не надав приватному виконавцю декларацію про доходи та майно, не з`явився на виклик до приватного виконавця, не здійснив жодної дії, направленої на виконання виконавчих документів у виконавчому провадженні № 77931461.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає виконавцю право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до частин 1,2,3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином обмежити боржника у праві на виїзд за кордом можливо лише у разі, якщо, особа, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням.

Суд дійшов до висновків про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем були вчинені всі дії визначені законом щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, тому боржник вважається повідомленим належним чином.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що покладений на боржника ОСОБА_1 судовим рішенням обов`язок по сплаті коштів стягувачу тривалий час боржником не виконується, вжиті приватним виконавцем заходи для забезпечення реального виконання рішення суду бажаного результату не дали. На день звернення з поданням боржником рішення суду не виконано, на виклик до приватного виконавця боржник не з`явився, декларацію про доходи та майно не подав, на поштову кореспонденцію, яка відправляється приватним виконавцем за адресою місця проживання боржника, не реагує.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права позивача (стягувача) на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення ст. 6 Конвенції, зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін, а тому виконання рішення, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» («Горнсбі проти Греції»).

Окрім того, існування боргу, який підтверджений остаточним судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення постановлено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату цього боргу і становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, ухваленого на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справах: «Агрокомплекс проти України», «Іванов проти України»).

Факт ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, боржником не спростовано, відсутність можливості виконати (частково виконати) обов`язок не доведено, об`єктивних обставин, які б незалежно від боржника унеможливили вчинення реальних дій на виконання обов`язку, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця, що не робить неможливим виїзд боржника у випадку виконання судового рішення.

На думку суду, вжиті заходи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника сприятимуть гарантуванню повернення наявного у неї боргу і є виправданими та пропорційними меті його застосування.

Суд роз`яснює боржнику, що відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 441 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання зобов`язання за виконавчим листом № 183/11256/24 від 09.04.2025 року, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, що виконуються у виконавчому провадженні № 77931461 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною.

Роз`яснити боржнику, що відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 02 лютого 2026 року .

Суддя Оладенко О.С.