Провадження № 2/175/3667/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" лютого 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Краснокутської Н.С., за участю секретаря судового засідання Коломоєць Т.А., представника позивача Чумакової О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 175/17527/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» через свого представника звернулося до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 15.08.2018 року були укладені договори про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником нежитлового приміщення у квартирі АДРЕСА_1 за вказаною вище адресою, при цьому оплату за надані послуги не проводив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17423,88 грн.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача Чумакова О.І. у судове засідання з`явилась, на задоволенні позовних вимог наполягала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гур`єва Л.М. в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від адвоката надійшла заява про розгляд справи без її участі, підтримує відзив на позовну заяву.

12.01.2026 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтуванні відзиву на позовну заяву відповідач та його представник посилалися на наступні аргументи, а саме: на те, що позивачем не доведене фактичне надання послуг з управління, послуги позивачем відповідачеві надавались не в повному обсязі, відсутні докази прийняття послуг відповідачем, розрахунок заборгованості є недоведеним та одностороннім, до позовних вимог підлягать застосуванню строки позовної давності, позивач не надав докази направлення відповідачеві рахунків та повідомлень. Таким чином, у зв`язку з вищеперерахованими обставинами відповідач та його представник просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

14.01.2026 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, у якому представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог та просив суд відхилити аргументи відповідача та його представника. В обґрунтуванні відповіді на відзив зазначено про те, що доводи представника відповідача стосовно не доведення позивачем фактичного надання послуг та відсутності доказів їх прийняття відповідачем безпідставні, тому представник позивача просив звернути увагу суду на наступне, а саме: надання послуг з управління регламентується положеннями договору з управління багатоквартирним будинком від 15.08.2018 року, Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Умови Договору та жоден із зазначених вище законодавчих актів не зобов`язує управителя в процесі надання ним послуг з управління багатоквартирним будинком підписувати з співвласниками такого будинку акти приймання-передачі послуг, акти виконаних робіт та інші документи, зазначені у відзиві на позовну заяву представником відповідача. Разом з цим, ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено порядок оформлення претензій споживачів. Так, у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. За результатами перевірки якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Жодного виклику позивача для перевірки якості наданих послуг відповідачем або іншими співвласниками багатоквартирного будинку з моменту обрання позивача управителем багатоквартирного будинку не здійснювалося, акти-претензії, щодо якості таких послуг не складались. Документи, які б свідчили про зворотне, в матеріалах справи відсутні. Також представник позивача зазначає, що за період дії договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 від інших співвласників не надходило звернень, щодо неналежного та неякісного надання послуги з управління відповідачем.

Щодо доводів відповідача та його представника стосовно не доведеності та односторонності розрахунку заборгованості представник позивача зазначає наступне, а саме: чинне законодавство України не містить вимог до розрахунку суми заборгованості, яких надається позивачами до суду при стягненні заборгованості з відповідачів з оплати наданих послуг, тому вищевказані доводи представника відповідача не ґрунтуються на законі та є безпідставними. Разом з цим слід зазначити про те, що розрахунок заборгованості є документом, складеним виконавцем у підтвердження розміру заборгованості, яка підлягає сплаті замовником за надані йому послуги. Підписання такого розрахунку замовником чи будь-якою іншою особою чинним законодавством не передбачено. У зв`язку з цим такий розрахунок може бути лише одностороннім. Як вбачається з доданої до позовної заяви довідки про заборгованість, остання містить розрахунок сум боргу за кожен місяць надання позивачем послуг за договором, тобто містить детальний розрахунок заборгованості відповідача за весь період стягнення, за яким є предметом спору у справі №175/17527/25.

Щодо доводів відповідача та його представника з приводу застосування строку позовної давності представник позивача зазначає наступне, а саме: відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Кодексу). Заборгованість відповідача утворилася з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2021 року та не була сплачена у повному обсязі. 02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), яким доповнено п. 12 Розділу Перехідних та прикінцевих положень Кодексу, наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Карантин в Україні введений 11.03.2020 року та скасований 30.06.2023 року. А отже, відповідно до вищевказаного закону, на строк дії карантину, тобто по 30.06.2023 включно, були продовжені строки, які мали сплинути у період дії такого карантину, зокрема строки позовної давності, встановлені ст. 257 Кодексу. Крім того, згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу було викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим « Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Введений в Україні з 24.02.2022 року воєнний стан був неодноразово продовжений. На підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 року №4434, строк позовної давності було поновлено з 04.09.2025 року. Таким чином, при зверненні до суду з позовом до відповідача позивачем строк позовної давності про стягнення заборгованості з послуги управління багатоквартирним будинком пропущений не був.

Щодо доводів відповідача та його представника з приводу не надання позивачем доказів направлення відповідачу рахунків та повідомлень представник позивача зазначає наступне, а саме: у відповідності до ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 10 Договору передбачено, що плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Також відповідно до ст.7. Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, ані положеннями Договору, ні положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачений обов`язок управителя надавати співвласникам багатоквартирних будинків рахунки на оплату послуг. Не передбачений Договором та Законом і обов`язок управителя надавати співвласникам багатоквартирного будинку повідомлення про нарахування платежів. Відсутність вказаних документів не надає відповідачу права не сплачувати надані позивачем послуги. Також представник позивача зазначає про те, що у тексті відзиву на позовну заяву представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти заявлених позовних вимог посилається на певну судову практику суду касаційної інстанції. Частиною другою ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, ухвал господарського суду про надання дозволу органам Антимонопольного комітету України на проведення перевірки суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю та/або вчинення передбачених законодавством про захист економічної конкуренції процесуальних дій у вигляді проведення огляду, накладення арешту, опломбовування (опечатування), вилучення, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону. Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення. У визначених законом випадках судове рішення про надання дозволу на проведення розвідувального заходу або про відмову в наданні такого дозволу, винесене у закритому судовому засіданні, не оприлюднюється і не публікується. Приймаючи до уваги те, що судові рішення у справах №522/19126/16-ц, №761/23904/16-ц, №204/9716/16-ц не є судовими рішеннями, які не підлягають оприлюдненню, їх тексти повинні міститись в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З даних, що доступні в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на офіційному веб-сайті Судової влади України, слідую, що справи №522/19126/16-ц, №761/23904/16-ц, №204/9716/16-ц судами України не розглядались, їх тексти у вказаних базах відсутні. Разом з цим, з інформації, що міститься на офіційному веб-сайті Судової влади України та Єдиному державному реєстрі судових рішень, предметом справи №686/21962/156-ц є стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за несвоєчасне виконання вироку суду у кримінальній справі, а справи №235/384/17 вчинення насильства у сім`ї. Таким чином, вказані справи не містять доводів, зазначених представником відповідача у відзиві на позовну заяву та не мають жодного відношення до предмету спору у справі №175/17527/25.

Таким чином, на підставі вищезазначених аргументів та норм права представник позивача просить задовольнити позовну заяву та відмовити у задоволенні відзиву у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

15.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» і співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно п. 2 договору, послуга з управління полягає у забезпеченні Управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.

Послуга з управління включає:

- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Пунктом 1 договору визначено, що співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Відповідно до п. 9 Розділу «Ціна та порядок оплати послуги з управління» договору, ціна послуги з управління становить 5,74 грн (в тому числі ПДВ або єдиний податок, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку, якщо інша розрахункова одиниця послуги не погоджена сторонами, та включає: витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, його поточний ремонт, на оплату послуг щодо енергопостачання спільного майна багатоквартирного будинку в розмірі 5,5720 грн. відповідно до розрахунку ціни складових послуги з управління багатоквартирного будинку (кошторис витрат), що міститься у додатку 1 до цього договору Винагороду Управителю в розмірі 0,1672 грн. на місяць. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно п. 10 договору плата нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Загальна площа нежитлового приміщення АДРЕСА_2 складає 130,2 м2, тобто щомісячна вартість послуги з управління за договором складає: 130,2 м2 х 5,74 грн. = 747,35 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 424794069 від 30.04.2025 року, ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості, що зазначено у позовній заяві у відповідача за період з 21.12.2019 року по 01.05.2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 17423,88 грн.

На підтвердження позовних вимог представник позивача надав суду наступні докази, а саме:

- копію договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 15.08.2018 року;

- копію додатку до № 1 до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 15.08.2018 року (розрахунок ціни складових послуг з управління багатоквартирним будинком, кошторис витрат);

- копію додатку до № 2 до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 15.08.2018 року (перелік складових послуг з утримання багатоквартирного будинку та періодичність надання послуг);

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 424794069 від 30.04.2025 року;

- копію рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради № 551 від 10.08.2018 року та копії додатків до нього;

- копію довідки про заборгованість з 21.12.2019 року.

Таким чином, між сторонами було укладено договір, позивач надавав відповідачу послугу, а той належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо їх оплати.

Вирішуючи питання про задоволення позову, суд виходить з наступних норм права.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором . Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, відповідач зобов`язаний оплатити за надані послуги, якщо він фактично користувався ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 26 вересня 2018 року № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року № 642/2858/16.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав послуги з управління будинком, а відповідач ними користувався, при цьому з вересня 2019 року за надані послуги не сплачував.

Щодо відмови у задоволенні застосування строку позовної давності суд виходить з наступного, а саме: відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Кодексу). Заборгованість відповідача утворилася з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2021 року та не була сплачена у повному обсязі.

02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), яким доповнено п. 12 Розділу Перехідних та прикінцевих положень Кодексу, наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Карантин в Україні введений 11.03.2020 року та скасований 30.06.2023 року.

А отже, відповідно до вищевказаного закону, на строк дії карантину, тобто по 30.06.2023 включно, були продовжені строки, які мали сплинути у період дії такого карантину, зокрема строки позовної давності, встановлені ст. 257 Кодексу.

Крім того, згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу було викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим « Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Введений в Україні з 24.02.2022 року воєнний стан був неодноразово продовжений. На підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 року №4434, строк позовної давності було поновлено з 04.09.2025 року.

Таким чином, при зверненні до суду з позовом до відповідача позивачем строк позовної давності про стягнення заборгованості з послуги управління багатоквартирним будинком пропущений не був.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, надавши оцінку доказам у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 27, 83, 141, 175, 274-275, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» (, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Марії Заньковецької, буд. 17) заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком у розмірі 17423,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» (, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Марії Заньковецької, буд. 17) сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Краснокутська