Провадження № 2/127/8571/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Антонюка В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні мотивовано тим, що відповідно до укладеного електронного договору № 844978 про надання споживчого кредиту від 23.06.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит», відповідачка отримала кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп., загальним строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань, перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 52 459,99 грн., яку ТОВ «Селфі Кредит» за договором факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року відступило для ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Право вимоги на указану суму за договором № 844978 позивач набув 01.02.2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою узятих на себе зобов`язань у встановленому договором порядку та строки, станом на день звернення до суду ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 52 459,99 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки. Крім того, просив стягнути понесені судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 19.12.2025 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копію вказаної вище ухвали, разом із копією позовної заяви, було направлено судом на адресу місця реєстрації відповідачки та вона її отримала 17.01.2026 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачкою відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до укладеного електронного договору №844978 про надання споживчого кредиту від 23.06.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит», відповідачка отримала кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. загальним строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом.( п.1.3, п.1.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.

Пунктом 1.5.1. Кредитного договору встановлено, що стандартна процентна ставка складає 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору.

Згідно п. 1.7 - 1.8 Кредитного договору орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення договору становить 17994,24% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 89 200 грн.

Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору, заборгованість за тілом кредиту та відсотками у встановлений строк не погасив.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 01022024-1, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру (в тому числі за кредитним договором № 844978, укладеним з ОСОБА_1 ), в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Таким чином ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником позикодавця ТОВ «Селфі Кредит» за Кредитним договором №844978 від 23.06.2023 року укладеним з ОСОБА_1 .

Згідно з Детальним розрахунком заборгованості за Кредитним договором №844978 від 23.06.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» становить в сумі 52 459,99 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 9 999,99 грн.; заборгованість за відсотками - 42 460,00 грн.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідачки (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, ним до суду не надано.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, до суду не надано.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачеві відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідачка, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальниці на користь позивача.

Відповідачка відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК "Кредит-Капітал" та Адвокатським об`єднанням "Аполегот" було укладено Договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року у зв`язку з чим ТОВ «ФК "Кредит-Капітал"було понесено відповідні витрати для звернення до суду.

Загальна сума понесених витрат за надані послуги Адвоката становить 8 000,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, витрати на правову допомогу слід задовольнити у повному обсязі в розмірі 8 000 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2 422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 204, 207, 526, 530, 536, 625, 628, 629, 639, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №844978 від 23.06.2023 у розмірі 52 459 (п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 99 копійок, з яких: 9 999,99 гривень - заборгованість за сумою кредиту та 42 460,00 гривень - заборгованість за сумою відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 422,40 гривень та витрат на правничу3 допомогу у розмірі 8 000,00 грн..

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄРДПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя