Провадження № 2/243/253/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка В.В., Малахової К.Р.,

представника позивача

відповідача Мандровської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09 вересня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач, в свою чергу, не повернув грошові кошти банку для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Наразі відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2018 року має заборгованість 264456,63 грн., яка складається з: 15999,02 грн. - заборгованість за кредитом, 244521,12 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3936,49 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість, яка підлягає до стягнення становить 116386,58 грн., та складається з: 15999,02 грн. - заборгованість за кредитом, 100387,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 09.09.2010 року по 30.09.2017 року.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 116386,58 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

04 грудня 2025 року позивачем позовні вимоги було уточнено та зменшенодо 46013,62 грн. (15999,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 30014,60 грн. заборгованість за простроченими відсотками).

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з урахуванням уточнення.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила факт отримання нею кредиту від АТ КБ «Приватбанк». Також зазначила, що дійсно не погашала суму кредиту, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем (не працює, має на утриманні та доглядає за хворою матір`ю), просила не стягувати з неї відсотки за користування кредитом та розстрочити основну суму кредиту (тіло кредиту).

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Договір з «ПриватБанком» є договором приєднання, коли підписуючи відповідну заяву про надання картки та відкриття картрахунку, клієнт приєднується до розроблених фінансовою установою відповідних умов, які є однаковими для всіх клієнтів. Про зазначене свідчить, зокрема, назва цієї заяви «Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку».

Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку позичальника, відповідач підтвердив згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складають договір з банком, про ознайомлення з яким і розписався клієнт в заяві.

Як вбачається з позовної заяви між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н від 09.09.2010, за яким останній було надано кредит в розмірі 16000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість до стягнення за кредитним договором № б/н від 09.09.2010 року, станом на 30.092018 року, становить 116386,58 грн. та складається з: 15999,02 грн. заборгованості за тілом кредиту та 100387,56 грн. заборгованості за нарахованими відсотками.

Таким чином, із наданих документів встановлено, що відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором.

Проте законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому кредитодавець, увійшовши в скрутне матеріальне становище відповідача, уточнив та зменшив свої позовні вимоги до 46013,62 грн. (15999,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 30014,60 грн. заборгованість за простроченими відсотками).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього Кодексу, а саме положення про позику.

Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Станом на момент розгляду даної справи, відповідачем не надані належні, допустимі, достовірні докази у розумінні ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України щодо належного виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основним боргом та процентів за користування кредитом.

Аналізуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі на підставі уточненої позовної заяви.

Що стосується заяви відповідача про розстрочення судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює, доглядає та має на утриманні матір, в країні введено воєнний стан, остання мешкає на території, яка розташована поблизу лінії фронту. В той же час, відповідач не відмовляється добровільно виконати свої зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з цим просить суд про розстрочку виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців з дня ухвалення даного рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у сумі 1762 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 141, 263, 273, 280-286 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 509, 526-527, 530, 610, 612, 624-625, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за договором № б/н від 09 вересня 2010 року в розмірі 46013,62 грн. (сорок шість тисяч тринадцять гривень 62 коп.), з яких 15999,02 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 02 коп.) заборгованість за тілом кредиту, 30014,60 грн. (тридцять тисяч чотирнадцять гривень 60 коп.) заборгованість за простроченими відсотками, та понесені судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі № 243/12682/18 задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2026 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за договором № б/н від 09 вересня 2010 року у розмірі 46013,62 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1762,00 грн, а всього у розмірі 47775,62 грн. (сорок сім тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 62 коп.) терміном на 12 (дванадцять) місяців з дати набрання законної сили цим рішенням, рівними платежами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення суду складений 13 лютого 2026 року.

Суддя О.О. Соловйова