РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/6043/25

провадження у справі № 2/0285/674/26

17 лютого 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Сташків Т. Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т. М.,

за участі представника позивача Муравської О. М., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 ,

про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ :

31.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі - ТОВ «Коллект центр») звернулися до суду та просили стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами у розмірі 176 518,75 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначали, що 23.10.2020 між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № -16827 у електронній формі. Також 22.09.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № . Отримавши кошти від фінансових компані останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість на загальну суму 176 518,75 грн. Позивач ТОВ «Коллект центр» відповідно до договорів факторингу від 03.06.2021 та від 10.01.2023, а також від 15.12.2021 набув права вимоги за спірними кредитними договорами. У добровільному порядку відповідач заборгованості не погасив. З метою захисту майнових прав змушені звернутись до суду.

10.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 09.12.2025.

Ухвалами суду від 10.11.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме: інформації щодо належності банківської картки відповідачу та про рух коштів за вказаним рахунком від АТ «Універсалбанк» та від АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою суду від 09.12.2025 задоволено клопотання про витребування документів від АТ КБ «Приватбанк» щодо власника картки.

01.12.2025 надійшов відзив на позов, у яких представник позивача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю. Зазначала, що у розрахунках заборгованості як за кредитом від 22.09.2020, так і від 23.10.2020 позивачем допущено нарахування відсотків поза межами дії строку кредитування, що суперечить правовим висновкам ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Крім того, починаючи із 27.07.2023 відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, тому має пільги по сплаті процентів за користування кредитом відповідно до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн є необґрунтованими та безпідставно завищеними, оскільки справа є типовою, позовна заява - шаблонною (а. с. 192-196).

У відповіді на відзив від 05.12.2025 представник позивача наголосила, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У тексті договору від 23.10.2020 зазначено, що договір діє до фактичної дати повернення кредиту, а строк дії кредитного договору від 27.10.2020 складає три роки, тому відсотки нараховані правомірно та у межах строку кредитування. Крім того відповідачем не надано документів, як підтверджують його право на застосування пільги згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також на момент укладення договору останній не був військовослужбовцем. Розмір правової допомоги є належним та обґрунтованим (а. с. 213-218).

У підготовчому судовому засіданні 13.01.2026 протокольною ухвалою суду до участі у справі залучено ОСОБА_3 як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у справі оголошена перерва.

У підготовчому судовому засіданні 02.02.2026 справа призначена до судового розгляду на 12.02.2026.

03.02.2026 від ОСОБА_3 надійшла заява, у якій просила судове засідання провести без її присутності (а. с. 58).

У судовому засіданні 12.02.2026 представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне.

23.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір позики № -16827, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн, визначено що строк користування становить на 20 діб (з 23.10.2020 до 12.11.2020). Позичальник зобов`язується до 12.11.2020 здійснити повернення суми кредиту та нараховані проценти одноразовим платежем у розмірі 3480,00 грн. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта на реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 (а. с. 10-18).

Договір підписаний ОСОБА_2 із використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором з використанням мобільного телефону НОМЕР_2 . Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису із графіком розрахунків, паспортом споживчого кредиту та загальною вартістю кредиту для споживача.

Відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.03.2025 на виконання умов договору про переказ коштів від 20.08.2020, укладеного з ТОВ «ФК «Інкасо фінанс», на карту № НОМЕР_3 23.10.2020 о 12:55:20 перераховано кошти у сумі 2 500,00 грн (а. с. 23).

З повідомлення АТ «Універсал банк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) емітована банківська картка із номером НОМЕР_5 , зазначено фінансовий номер до картки, а також надано виписку про рух коштів за вказаним рахунком за період з 23.10.2020 до 28.20.2020 (а. с. 224-228).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» ОСОБА_2 нарахована заборгованість за договором від 23.10.2020 у розмірі 3480,00 грн, з яких 2500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 980,00 грн заборгованості за відсотками (а. с. 25-36).

Крім того 27.10.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 у електронній формі укладено договір № на умовах фінансового кредиту від 22.09.2020, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн; визначено строк кредитування 30 днів; визначено строк дії договору 3 роки; розмір відсоткової ставки становить 1,75 % за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, що становить 5250,00 грн, а також розмір відсоткової ставки 3,5 % за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору, що становить 10 500,00 грн. Кредит видається шляхом безготівкового нарахування на банківську картку № НОМЕР_6 (а. с. 41, 69, 104).

Відповідно до повідомлення АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів банк повідомив, що картку із номером НОМЕР_6 емітовано на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ) та згідно із повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» товариством на виконання угоди від 03.08.2017 із ТОВ ТОВ «Інфінанс» успішно перераховано платіжні кошти на платіжну картку клієнта із маскою № НОМЕР_8 27.10.20220 о 17-50 на суму 10 000,00 грн (а. с. 142 т. 1, а. с. 4 т. 2)

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Інфінанс» за договором № від 22.09.2020 станом на 16.12.2021 заборгованість становить 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 141 762,63 грн заборгованість за відсотками (а. с. 147-155).

Щодо переходу права вимоги

03.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір факторингу № 03-06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 43-49).

До договору долучено копію платіжного доручення про сплату ТОВ «Вердикт капітал» коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» на виконання договору факторингу від 03.06.2021 із листом застереженням; Акт прийому-передачі реєстру боржників від 03.06.2021; копію реєстру боржників та витяг з реєстру боржників від 03.06.2021, де зазначено, що за ОСОБА_2 нарахована заборгованість за договором № -16827 в розмірі 3480,00 (а. с. 54-58).

16.12.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено Договір факторингу № 16-12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 59-63).

До договору долучено Акт приймання-передавання Реєстру боржників від 16.12.2021; копію платіжного доручення про розрахунок між учасниками угоди від 16.12.2021; копії реєстру боржників від 16.12.2021; витяг із реєстру боржників, де зазначено, що ОСОБА_2 має заборгованість за договором № у розмірі 150 175,00 грн (а. с. 64, 68, 71-75).

У подальшому 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» набуває права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі за договорами № -16827 та № (а. с. 76-82).

До договору долучено Акт прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023; Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023; Реєстр боржників від 10.01.2023 та витяг з реєстру боржників, де зазначено, що за ОСОБА_2 нарахована заборгованість за договором № -16827 в розмірі 26 343,75 грн, а за договором № має заборгованість у розмірі 286 675,00 грн (а. с. 84-103).

При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання договорів кредиту. Кредитні договори № та № -16827 укладений між первісними позикодавцями та ОСОБА_4 у електронній формі відповідно до вимог ст. 12 Закону України ТОВ «Про електронну комерцію». Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії користування кредитними коштами, тощо.

Також позивачем доведено факт надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором № у розмірі 10 000,00 грн та за договором № -16827 у розмірі 2500,00 грн, надавши інформацію від фінансової установи ТОВ "Універсальні платіжні рішення", яка надавала послуги перерахування коштів, а також від АТ «Універсал банк» та АТ «Приватбанк» надійшла інформація щодо повного номеру картки відповідача і його дружини та надано рух коштів за вказаним рахунком у період видачі кредиту.

Як докази виникнення фактичних кредитних відносин суд також трактує той факт, що представник відповідача не заперечувала факту отримання ОСОБА_2 обидвох кредитів, повідомила, що ОСОБА_3 є дружиною відповідача, а також внесення коштів відповідачем на виконання договірних зобов`язань за договором № від 22.09.20220 (а. с. 147).

Позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаними кредитними договорами відповідно до договорів факторингу та відступлення права вимоги від 03.06.2021, від 16.12.2021 та від 10.01.2023.

Одночасно всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не долучено доказів на підтвердження розміру заборгованості за договором № -16827.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_4 має невиконані зобов`язання за вказаним договором щодо сплати відсотків у розмірі 23 843,75 грн.

Проте із наданого розрахунку заборгованості первісного кредитора вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані поза межами строку кредитування, тобто після 12.11.2020 та у розмірі, який не відповідає умовам договору.

Нарахування відсотків поза межами дії строку кредитного договору не відповідає вимогам закону, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд (постанова ВП ВС від 25.05.2021 у справі 149/1499/18, постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Відповідно до узгоджених умов договору № -16827 відповідач мав зобов`язання сплатити тіло кредиту та відсотки одноразовим платежем у розмірі 3480,00 грн, тому заборгованість відповідача становить 3480,00 грн, з яких 2500,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 980,00 грн заборгованість за процентами.

Щодо заборгованості відповідача за договором № , то із тексту договору випливає, що сторони узгодили строк кредитування 30 днів та за кожний день користування кредитом споживач сплачує 1,75 % за умови належного виконання умов договору та 3,5 % за умови неналежного виконання умов договору.

Оскільки із розрахунку первісного кредитодавця (а. с. 147-155) вбачається, що ОСОБА_2 неналежним чином виконував умови угоди, тому підлягають стягненню відсотки у межах строку кредитування 30 днів, виходячи із процентної ставки 3,5 %, що становить 10 500,00 грн, а всього з урахуванням наданого кредиту у розмірі 10 000,00 грн - 20 500,00 грн.

Твердження представника позивача, що строк дії кредитного договору № визначений 3 роки, а договір № -16827 діє до фактичного виконання умов договору та вказані обставини є підставою для нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є хибними.

Верховний Суд (зокрема у постановах ВП ВС від 28.03.2028 у справі № 444/9519/12 та від 03.07.20219 у справі № 342/180/17) наголошує, що строк дії договору (час існування зобов`язань) та строк кредитування (період правомірного користування коштами) - це різні поняття.

Також умова договору про його дію до фактичного виконання умов договору без зазначення чіткого строку може вважатися несправедливою та незаконною, оскільки вона порушує вимоги щодо визначеності істотних умов.

При тлумаченні норм договору суд користується принципом Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). У разі неясності умов договору тлумачення таких умов повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови.

Розрахунки заборгованості правонаступників первісного кредитора суд не приймає до уваги, оскільки згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечення представника відповідача, що її довіритель має пільги згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та звільнений від сплати процентів є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 згідно з копією військового квитка мобілізований з 27.02.2023, тобто після завершення строку кредитування за спірними кредитами, за який судом нараховані проценти.

За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» у розмірі 13,58 %, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором № -16827 від 23.10.2020 у розмірі 3480,00 грн, яка складається з 2500,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 980,00 грн заборгованості за процентами;

заборгованість за кредитним договором № від 22.09.2020 у розмірі 20 500,00 грн, з яких 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 500,00 грн заборгованість за процентами.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 328,96 грн та 3395,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту судового рішення 17 лютого 2026 року.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ;

відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Тетяна СТАШКІВ