КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/422/25 Головуючий у суді І інстанції: Попович О.В.
провадження №22-ц/824/3854/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Грабового Вячеслава Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.12.2022 року о 06 год. 45 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса, 77 км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.п.12.1, 13.1 ПДР, враховуючи дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати транспортний засіб, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , який отримав зовнішні технічні ушкодження.

За даним фактом стосовно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 142581 від 10.12.2022 року за ст. 124 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2023 (справа № 357/11825/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адмінстративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вчиненого правопорущення позивачу завдано матеріальну (майнову) шкоду, що полягає у пошкодженні його майна - автомобіля марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно висновку Звіту № МК0181_22_FO_КА4509НО_Skoda_Octavia від 22.12.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до ремонтної калькуляції №МК0181_22 від 22.12.2022 року становить 198 389,22 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент ДТП була зареєстрована в ТДВ СК «Гардіан», то відповідно 01.03.2023 року ТДВ «СК «Гардіан» після розгляду документів, за страховим випадком, що стався 10.12.2022 року із забезпеченим транспортним засобом марки Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно полісу ОСЦПВВНТЗ серії ЕР № 210522011 від 11.08.2022 року, позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 87 624,48 грн.

Оскільки розмір страхового відшкодування, який виплачено третьою особою на користь позивача внаслідок вчинення відповідачем ДТП є недостатнім для повного відшкодування завданої шкоди (відновлювального ремонту), позивач вважав, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою належить стягнути з відповідача.

Також посилаючись на положення п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважав, що розмір франшизи в сумі 3200 грн також підлягає стягненню з відповідача.

Обгрунтовуючи заявлену позовну вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, позивач посилався зокрема на те, він позбавлений можливості використовувати власний автоміль, оскільки він потребує ремонту та значних коштів, які позивач не має можливості самостійно вкласти для його відновлення. Така життєва ситуація супроводжується постійним стресом.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 матеріальну (майнову) шкоду в розмірі 87 627,85 грн; моральну шкоду (немайнову) в розмірі 24 000 грн, франшизу в розмірі 3 200 грн (а.с. 78-82).

Відповідач в суді першої інстанції подав відзив, за змістом якого проти задоволення вимог заперечує. Зокрема, зазначав, що позивач утратив право на подання даного позову, оскільки станом на дату звернення з даним позовом не є власником пошкодженого транспортного засобу. Окрім того, відповідач вказує, що відповідно до полісу добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн, яка підлягає стягненню, на думку відповідача, зі страховика. Також, відповідач вважає, що відсутність встановленої у звіті ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу унеможливлює визначення вартості відновлювального ремонту та визначення суми матеріального збитку.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що транспортний засіб належав йому станом на дорожньо-транспортну пригоду, на даний час оформлений на його дружину та продовжує перебувати у його володінні. Також наголошує, що факт відчуження транспортного засобу не впливає на обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У наданих суду запереченнях відповідач наголошує на тому, що позовна заява має бути подана власником транспортного засобу. Також вказує, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди можуть бути заявлені в межах річного строку, який в даному випадку пропущено.

Позивач надав також додаткові пояснення на заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких зазначає, що шкода була заподіяна йому, як власнику транспортного засобу станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, а тому вважає, що саме йому належить право вимоги за даним позовом. А також зазначає про необхідність стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну (майнову) шкоду в розмірі 87 627 грн 85 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину збитків, що не відшкодована страховиком згідно з договором страхування (франшизу), в розмірі 3 200 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 063 грн 55 коп..

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Грабовий В.С., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивач ОСОБА_2 звернувся до Васильківського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення матеріальних збитків та моральної школи внаслідок ДТП, посилаючись на те, що він, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля марки «Skoda-Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 та подав вищевказану позовну заяву до Васильківського міськрайонного суду Київської області 19 грудня 2024 року. Але, відповідно до звіту по номеру транспортного засобу автомобіль марки «Skoda-Octavia» днз НОМЕР_2 був реалізований через ТСЦ 3245 (м. Вишгород, Київської області) 12 січня 2024 року за 11 місяців до подання та підписання позовної заяви до суду, тобто з 12 січня 2024 року позивач ОСОБА_2 втратив право на подання до суду будь-яких вимог, стосовно стягнення збитків з результаті ДТП, поскільки не являється власником пошкодженого транспортного засобу. Вказана обставина є не що іншим, як введення суду в оману, зловживанням процесуальними правами позивача, шахрайськими діями, щодо привласнення можливих майбутніх виплат за рішенням суду.

Також не враховано судом першої інстанції при постановленні рішення, на підставі якої норми чинного законодавства пропонується стягнення матеріальної та моральної шкоди тільки з відповідача ОСОБА_1 , враховуючи застраховану відповідальність відповідно до страхового полісу відповідача ОСОБА_3 .

Окрім цього, відповідно до полісу № ЕР-210522011 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майна становить 160 000,00 грн, але фактично виплачено позивачу ОСОБА_2 - 87 624,48 грн.

Окрім цього, на думку відповідача ОСОБА_1 при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля та визначенні суми матеріального збитку, експертом, при виготовленні звіту № МК0181_22_КА4509НО від 22.12.2022 року не встановлено ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу, що унеможливлює визначення вартості відновлювального ремонту та визначення суми матеріального збитку.

В процесі підготовки цивільної справи до розгляду в суді - судом було проігноровано про надання судових запитів до ТСЦ 3245, щодо отримання повної інформації про реалізацію транспортного засобу,включаючи витребування картки обліку транспортного засобу, оригіналу договору купівлі-продажу, надання судового запиту до ТДВ СК «Гардіан» щодо отримання документації про виплати страхового відшкодування , причин не виплати зазначеної суми страхового відшкодування в страховому полісі, договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, призначення судом додаткового експертного дослідження на предмет визначення ринкової вартості транспортного засобу марки «Skoda-Octavia» днз НОМЕР_2 (без надання, огляду самого транспортного засобу проведення експертного дослідження не можливе), витребування у позивача оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Skoda-Octavia» днз НОМЕР_2 станом на день подання позовної заяви до суду.

Відповідні процесуальні дії можливі тільки на стадії підготовчого судового засідання, про що до суду, разом з відзивом на позовну заяву додається заява про перехід до загального позовного провадження з заміною судового засідання на підготовче судове засідання з викликом сторін у справі, але судом першої інстанції вказане клопотання було відхилене.

05 січня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

09 січня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , просив проводити розгляд справи за його відсутності. Підтримав вимоги, які були викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що саме відповідач, як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Врахувавши данні викладених у звіті оцінювача ФОП ОСОБА_4 від 21 грудня 2022 року № 61/D/13/46, відповідно до якого: вартість відновлюваного ремонту ТЗ «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , 2014 року випуску, складає 190 877,73 грн, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стягненню матеріальна шкода у розмірі 87 627,85 грн (з розрахунку 190 877,73 (вартість відновлювального ремонту) - 103249,88 грн (вартість відновлювального ремонт з ПДВ на вартість матеріалів та складових)).

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача суми франшизи у розмірі 3200 грн, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що зважаючи на те, що страховиком відповідача виплачено 87 624,48 грн суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної полісом серії ЕР № 210522011 у розмірі 3 200,00 грн, суд першої інстанції вважав, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір щодо стягнення моральної шкоди та задовольняючи частково в цій частині позовні вимоги, суд першої інстанції враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, та справедливості, вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 10 грудня 2022 року о 06 год. 45 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса, 77 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 , в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР, враховуючи дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати транспортний засіб, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За даним фактом стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №142581 від 10 грудня 2022 року за статтею 124 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2023 року (справа №357/11825/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.

Внаслідок вчиненого правопорушення позивачу завдано матеріальну шкоду, що полягає у пошкодженні його майна - автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ СК «Гардіан» (страхувальник ОСОБА_3 ) згідно полісу серії ЕР №210522011.

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн. Франшиза за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 3 200,00 грн.

З метою визначення розміру страхового відшкодування на замовлення страхової компанії оцінювачем ФОП ОСОБА_4 21 грудня 2022 року виготовлено Звіт №61/D/13/46 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , 2014 року випуску, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 103 249,88 грн (а.с. 92-102).

Згідно із вказаним Звітом, ринкова вартість досліджуваного колісного транспортного засобу складає 467 532,00 грн, в т. ч. ПДВ. Коефіцієнт фізичного зносу складових транспортного засобу становить 0.5845 (58.45 %).

Після розгляду ТДВ СК «Гардіан» документів за страховим випадком, що мав місце 10 грудня 2022 року, позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 87624,48 грн, як різницю між розміром шкоди без врахування ПДВ та розміром франшизи.

Не погоджуючись з розміром визначеного страховиком відшкодування, позивач самостійно залучив експерта для визначення розміру збитків.

Так, відповідно до згідно звіту від 22 грудня 2022 року №MK0181_22_FO_KA4509HO, складеного Українським центром після аварійного захисту «Експерт-Сервіс Авто», вартість матеріального збитку позивачу становить 114 892,76 грн, вартість відновлювального ремонту складає 198 389,88 грн (а.с. 6а-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до змісту положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вирахуванням франшизи, якщо вона була встановлена договором.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази фактично понесених витрат на ремонт пошкодженого автомобіля позивача (рахунки фактури, квитанції, платіжки).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про можливість стягнення з відповдіача на користь позивача фактично понесених витрат на ремонт автомобіля, оскільки таких доказів щодо фактичного ремонту автомобіля суду першої інстанції не надавалось.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відшкодування матеріальної шкоди визначеної у Звіті № MK0181_22_FO_KA4509HO_Skoda_Octavia у розмірі 114 892,76 грн за вирахуванням суми сплаченої страховою компанією у розмірі 87 624,48 грн.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 27 268,28 грн.

Враховуючи викладене та встановлені судом обставини справи, апеляційний суд вважає, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1 , як особи, винної у ДТП, різниця між вартістю матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, що мала місце 10.12.2022 року та страховим лімітом за шкоду, заподіяну автомобілю позивача внаслідок ДТП.

З огляду на наведене, оскаржуване судове рішення від 11.09.2025 року в частині вирішення позовної вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди підлягає зміні щодо розміру такої шкоди.

Отже, такими, що частково заслуговують на увагу, є доводи апеляційної скарги про невідповідність оскаржуваного судового рішення в частині визначення розміру майнової шкоди, що підлягає до стягнення із відповідача, вимогам матеріального та процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що транспортний засіб «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 був проданий 12.01.2024 року, а тому позивач втратив право на подання до суду будь-яких вимог стосовно стягнення збитків з результатів ДТП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дані твердження не спростовують тих обставин з приводу завдання майнової шокди позивачу внаслідок ДТП, яка мал місце 10.12.2022 року.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач подаючи апеляційну скаргу, висновки суду в частині визначення судом розміру стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн не спростував та обгрунтування (заперечення) з приводу визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди не містить, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості на власний розсуд встановлювати, в чому полягає неправильність висновків суду в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Таким чином, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру майнової шкоди, заявлених до ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

За змістом частини тринадцятої ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, то відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір також належить до судових витрат.

Оскільки апеляційний суд зменшує розмір відшкодування майнової шкоди, то відповідно слід зменшити й розмір судового збору, що присуджений судом першої інстанції до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 1063,55 грн до 287,66 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, понесений відповідачем за подання апеляційної скарги, в сумі 1385,31 грн покладається на позивача, враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, а рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру матеріальної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката Грабового В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та судового збору змінити, зменшивши суму матеріальної шкоди з 87 627 грн 85 коп. до 27 268 грн 28 коп. та суму судового збору з 1063 грн 55 коп. до 287 грн 66 коп.. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Грабового Вячеслава Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та судового збору змінити, зменшивши суму матеріальної шкоди з 87 627 грн 85 коп. до 27 268 грн 28 коп. та суму судового збору з 1063 грн 55 коп. до 287 грн 66 коп..

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1385 грн 31 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «16» лютого 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко