САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/241/26
Провадження №2-н/726/128/26
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

13.02.2026 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши заяву про видачу судового наказу ТзОВ «Укрвторресурси - Буковини» щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за наданні послуги ЖКГ,-

ВСТАНОВИВ :

26.01.2026 до Садгірського районного суду м. Чернівці через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» боржники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогами про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з вивезення побутових відходів, у якій стягувач просить суд стягнути заборгованість за не сплачені послуги на суму 4984,13 грн та судові витрати у справі.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, доходжу такого висновку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Суддя встановив, що заявником додано ту ж саму квитанцію (платіжну інструкцію) про сплату судового збору, що і до раніше поданої заяви про видачу судового наказу у іншій справі.

Зокрема, платіжна інструкція № 6464 від 08.01.2026 вже використовувалася у справі № 726/179/26 щодо вимог стягувача заявлених до інших боржників.

Судовий збір сплачений за подання заяви та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України заявнику в порядку, установленому законом, не повертався.

Положеннями ч. 5 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Таке законодавче визначення передбачає, що заявник, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до раніше поданої заяви, яку суд залишив без розгляду (або повернув позовну заяву).

Вищезазначене правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18.

Отже, квитанція про сплату судового збору в розмірі 266,24 грн, яка була подана разом із раніше поданою заявою щодо інших боржників, не може бути прийнята судом як документ про сплату судового збору за подання цієї заяви.

Суд зазначає, що повторно поданий той самий платіжний документ про сплату судового збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судкового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Із урахуванням вищевикладеного, доходжу висновку, що заявнику потрібно відмовити у видачі судового наказу.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 163, 165 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. В. Мілінчук