печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі Романенко Д.С.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - Сенченко А.С.

представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Ласкавого Євгенія Миколайовича про застосування заходів процесуального примусу в рамках цивільної справи №757/48439/24-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенка Віталія Володимировича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. перебуває в провадженні справа №757/48439/24-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенка Віталія Володимировича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними.

Так, в рамках розгляду справи представником позивача було подано заяву про застосування заходів процесуального примусу.

Обгрунтовуючи дану заяву, представник зазначив, що 07 жовтня 2025 року судом було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів у відповідачів та зобов`язано ОСОБА_2 і ОСОБА_5 надати суду оригінали договорів дарування від 19.06.2024 (реєстрові №1063, №1064, №1065), а також оригінали всіх документів, поданих сторонами для їх укладення, і документи, отримані нотаріусом при вчиненні відповідних правочинів.

Так, ухвалою було встановлено строк для подання витребуваних доказів - п`ять днів з дня отримання ухвали, а також роз`яснено обов`язок повідомити суд про неможливість їх подання з зазначенням причин, інакше до відповідної особи застосовуються заходи процесуального примусу.

Разом з цим, як стверджує представник позивача, станом на 06.02.2026, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 умисно (протягом 4 місяців з дати настання зобов`язання про надання документів до суду) не виконали ухвалу суду, яка є обов`язковою до виконання.

Таким чином, представник позивача просить суд :

- визнати, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 без поважних причин не виконали ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2025 про витребування доказів;

- застосувати до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України, у вигляді штрафу за невиконання ухвали суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даної заяви.

У письмових поясннях ОСОБА_2 зазначила, що при посвідченні такого правочину з дарування майна, нотаріус видає лише два примірники договору -один з яких залишається у справах приватного нотаріуса, а інший видається обдарованому.

Відтак, оскільки ОСОБА_2 є дарувальником останній не видавались примірники договорів, що підтверджується зазначене у договорах.

Таким чином, всі оригінали для вчинення даного правочину залишаються в справі приватного нотаріуса.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні даної заяви, оскільки погоджується з позицією представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 .

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши заяву представника позивача та матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, згідно ч.1ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 144 ЦІІК України визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ст.148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком. Крім того, слід зазначити, що, згідно ч. 2 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З врахуванням зазначеного, суд дослідиши заяву представника позивача та позицію учасників процесу, прийшов до висновку про необґрунтованість заяви, з наступних підстав.

09.12.2024 ухвалою суду було забезпечено докази у справі та витребувано спірні договори у нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталія Володимировича та у нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни.

Також, ухвалою суду від 07.10.2025 було витребувано в ОСОБА_2 оригінали Договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенком В.В. від 19.06.2024 та витребувано у ОСОБА_5 оригінал Договору дарування, посвідчений 19.06.2024, який зареєстрований в реєстрі за номером 1065.

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенком В.В. були надані матеріали на виконання ухвали від 09.12.2024 про забезпечення доказів, а саме:

- Договір дарування, посвідчений 19.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталієм Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за номером 1063, та документи, які стали підставою для його посвідчення;

- Договір дарування, посвідчений 19.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталієм Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за номером 1064, та документи, які стали підставою для його посвідчення;

- Договір дарування, посвідчений 19.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшенко Віталієм Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за номером 1065, та документи, які стали підставою для його посвідчення.

Також, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. були надані матеріали, на виконання ухвали суду від 09.12.2024, зокрема оригінал Договору купівлі-продажу машиномісяця від 11.10.2024, зареєстрований в реєстрі за номером 4215 та документи, на підставі, яких він був посвідчений.

Відтак, вбачається, що приватними нотаріусами були надані спірні договори та документи, які витребовувались ухвалами суду від 09.12.2024 та 07.10.2025.

Таким чином, суд вважає, що доводи представника позивача щодо необхідності застосування штрафу до відповідачів, у зв`язку з ненаданням зазначених документів в ухвалі суду від 07.10.2025 є безпідставними, оскільки, станом на день розгляду, вони надані третіми особами.

Окрім цього, суд вважає, що доводи відповідача ОСОБА_2 щодо неможливості надання документів на виконання ухвали суду від 07.10.2025, є обгрунтованими.

Також, суд враховує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Відтак, заява представника позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 84, 143, 144, 148 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Ласкавого Євгенія Миколайовича про застосування заходів процесуального примусу в рамках цивільної справи №757/48439/24-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшенка Віталія Володимировича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 16.02.2026.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА