справа № 361/615/26
провадження № 2-з/361/4/26
УХВАЛА

про забезпечення позову

28 січня 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Ведмідь Н.В.,, розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Віданової Олени Василівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення передплати та пені,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Віданова О.В. звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення передплати та пені, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 104400,00 грн. сплаченого авансу, 104400,00 грн. пені та 10000,00 витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором поставки товару та виконати монтажні роботи у строк визначений договором.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

26 січня 2026 року до суду від представника заявника надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , що знаходяться на будь-яких рахунках відкритих як на фізичну особу так і фізичну особу-підприємця в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у сумі 208800 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника посилалась на те, що не вжиття заходів забезпечення позову, у випадку ухвалення на користь позивача судового рішення, може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, що значно порушить її права, враховуючи що відповідач систематично ухиляється від виконання зобов`язань за договором та уникав конструктивного вирішення питання про повернення авансового платежу, не виходив на зв`язок, ігнорував звернення. Вважає, що обраний позивачем вид забезпечення узгоджується і є співмірним із заявленими вимогами, за результатами перевірки встановлено, що за відповідачем нерухоме майно не зареєстроване, а тому ефективним заходом забезпечення позову вважає є накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постановах Верховного Суду від 11.12.2023 у справі №904/1934/23 та від 03.03.2023 у справі №905/448/22 вказано, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

У постановах від 02 серпня 2019 року у справі № 915/538/19, від 06 листопада 2018 року у справі № 923/560/17 Верховний Суд зазначив, що суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат. Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Оскільки предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення коштів, виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог буде безпосередньо залежати від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Враховуючи наявність спору між сторонами, що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема договором поставки та доказами здійснення попередньої оплати за цим договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. З огляду на характер спірних правовідносин та з метою забезпечення реального виконання можливого рішення суду, суд вважає за можливе застосувати такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу -фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , у межах ціни позову в сумі 208800,00 гривень, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за винятком коштів, накладення арешту на які заборонено законом.

На переконання суду, зазначений захід забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам та відповідає їх характеру, оскільки спірні правовідносини виникли саме між позивачем та відповідачем як фізичною особою-підприємцем.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд зобов`язаний враховувати не лише інтереси позивача, а й права та законні інтереси інших осіб, які можуть бути порушені внаслідок застосування таких заходів. З урахуванням того, що договірні відносини виникли між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , суд не вбачає підстав для накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу як фізичній особі, оскільки такі вимоги виходять за межі спірних правовідносин та не відповідають принципу співмірності заходів забезпечення позову.

Відтак, заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відповідно до статті154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в межах ціни позову 208800,00 гривень, які належать фізичні особі-підприємцю ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та знаходяться на банківських рахунках, відкритих на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , окрім тих коштів, накладення арешту на які заборонено законом.

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дані стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дані боржника: ФОП ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Ведмідь Н.В.