Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

18 лютого 2026 року

Справа №646/674/25

Провадження №2/635/2870/2026

Суддя Харківського районного суду Харківської області Карасава І.О., розглянувші матеріали позовної заяви Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О.

Згідно частини 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 9 статті 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття(роботи).

Позивачем у позовній заяві адресою місця проживання(перебування) відповідача ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно відомостей отриманих судом з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери №2357826 від 18.02.2026 про внутрішньо переміщену особу, вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 . Згідно довідки ВПО вбачається, що вона була сформована 13.02.2023(тобто до моменту відкриття провадження) та має статус діючої на сьогодні.

Вказану інформацію відповідач також підтвердила у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закону) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 1, 2 ст. 4 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну: відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з пунктом 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, зі змінами, з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО(внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції(підсудності) іншого суду.

З огляду на встановлене фактичне місце проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку, що дана справа територіально не підсудна Харківському районному суду Харківської області, що відповідно до вимог частини 9 статті 187 ЦПК України є підставою для направлення справи за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

Враховуючи викладене, предмет позову, відомості про фактичне місце проживання відповідача, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та можливості брати участь у судовому розгляді, суд вважає необхідним передати цивільну справу за позовом Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за підсудністю до Салтівського районного суду м.Харкова до територіальної юрисдикції якого вона належить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 28, 31, 352, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Справу за позовною заявою Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передати на розгляд Салтівського районного суду м.Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя І.О. КАРАСАВА