Справа № 201/2042/26
Провадження № 2-з/201/35/2026
УХВАЛА

17 лютого 2026 року місто Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду м. Дніпропетровська від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1.Накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності, із забороную відчуження/реєстраційних дій, а саме:

-паркувальне місце № 182 третьої черги містобудівного ансамблю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, номер запису про право власності 62717790;

-7/100 частин адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 29081786;

-1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:296:0024, площею 0,0204 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32640918;

-1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32716549.

2.Накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) й перебувають у нього чи в інших осіб та знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, у межах суми вимог 500 000,00 доларів США (еквівалент 21 496 500,00 грн. за курсом НБУ на день подання цієї заяви), із забороною видаткових операцій у зазначеному розмірі.

3.Накладення арешту на всі транспорті засоби, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності із забороною їх відчуження та розпорядження.

Заяву обґрунтовано тим, що 23 грудня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 500 000,00 доларів США, відповідно до умов якого строк повернення коштів настав 06 лютого 2026 року. Станом на 15 лютого 2026 року ОСОБА_2 суму позики не повернув, зобов`язання не виконав, на зв`язок не виходить, за адресою проживання відсутній. Враховуючи наведене, позивач має намір звернутися із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до інформаційних довідок з сайту «Опендатабот», у власності ОСОБА_2 перебуває нерухоме майно, на яке заявник просить накласти арешт:

- паркувальне місце № 182 третьої черги містобудівного ансамблю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, номер запису про право власності 62717790;

- 7/100 частин адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 29081786;

- 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:296:0024, площею 0,0204 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32640918;

- 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32716549.

За викладених обставин, суд дійшов висновків, що забезпечення позову у даній справі, в наведений вище спосіб накладення арешту на нерухоме майно, грошові кошти та транспортні засоби боржника ОСОБА_2 , з урахуванням суми заборгованості у розмірі 500 000 доларів США, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди як сторонам по справі, так і третім особам.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду, за винятком випадків, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України (постанова КЦС ВС від 30 травня 2019 року, справа № 456/2438/17).

Інформація щодо наявності підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, в матеріалах заяви не міститься.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову предмету позову, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

До набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. Накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності, із забороную відчуження/реєстраційних дій, а саме:

- паркувальне місце № 182 третьої черги містобудівного ансамблю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, номер запису про право власності 62717790;

- 7/100 частин адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 29081786;

- 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:296:0024, площею 0,0204 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32640918;

- 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32716549.

2. Накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) й перебувають у нього чи в інших осіб та знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, у межах суми вимог 500 000,00 доларів США (еквівалент 21 496 500,00 грн. за курсом НБУ на день подання цієї заяви), із забороною видаткових операцій у зазначеному розмірі.

3. Накладення арешту на всі транспорті засоби, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності із забороною їх відчуження та розпорядження.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Реквізити сторін:

Позивач (стягувач) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ;

Відповідач (боржник) ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев