Справа № 344/2758/26
Провадження № 2/344/3417/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Кіндратишин Л.Р, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу ЖБК « Будівельне об`єднання -2» про стягнення коштів , -

ВСТАНОВИЛА:

31.12.2025 згідно дати вхідної реєстрації кореспонденції представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, в якій просить: в порядку захисту прав споживачів стягнути з Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання - 2» (на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 508 908 (п`ятсот вісім тисяч дев`ятсот вісім) гривень 31 копійок, з яких: 388 155 (триста вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок розмір паю на момент виключення ОСОБА_1 складу пайовиків з Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання - 2»; 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок моральна шкода.

12.02.2026 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи, така передана головуючій судді Кіндратишин Л.Р.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України та поділяється на: загальну (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) ст. 27 ЦПК України; альтернативну (за вибором позивача) ст. 28 ЦПК України; виключну ст. 30 ЦПК України.

Правила загальної підсудності цивільних справ визначені в ч. 1 ст. 27 ЦПК України, згідно з якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 зазначено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, також зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладено щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З позову та його матеріалів вбачається, що позивач звернувшись до ЖБК «Будівельне об`єднання - 2», просить стягнути зокрема частку сплаченого нею паю розмірі 388 155 (триста вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок, яку вона сплатила за договором завдатку від 28.10.2021 з приводу об`єкта нерухомості (квартиру студію), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 квартира попередньо № 44/2 . Однак, відповідач умови договору не виконав.

В обґрунтування позову та звернення до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області позивач посилається на Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, так як предметом позову у даній справі є невиконані відповідачем умови договору з приводу нерухомого майна, які є предметом договору завдатку, та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що не є територією на яку поширюється юрисдикція Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської облсті, то справа не підсудна відповідно Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

Отже даний позов має пред`являтися за місцем знаходження вказаного нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності, відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, відтак цивільну справу слід передати до Києво-Святошинського районного суду Київської області, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тараса Бульби-Боровця, 1.

Не дотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (стаття 32 ЦПК України).

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Ухвала складена з урахуванням вихідних днів 14-15.02.2026, та перебування головуючої з 16.02.по 17.02.2026 включно у відпустці.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання -2» про стягнення коштів, передати за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області, який знаходиться за адресою: вул. Тараса Бульби-Боровця, 1, м. Київ.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Л.Р. Кіндратишин