Справа № 390/281/26
Провадження № 2-з/390/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2026 р. Суддя Кропивницького районного суду Кіровоградської області Квітка О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

11.02.2026 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про поділ спадщини, свідоцтва про право на спадщину за законом та витребування майна - земельної ділянки площею 0, 2488 га з кадастровим номером :53:000:0556.

Разом з позовної заявою 11.02.2026 ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку площею 0, 2488 га з кадастровим номером :53:000:0556, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - присадибна ділянка, зареєстровану за ОСОБА_2 19.12.2019;

заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :53:000:0556;

заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії з нею, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власника.

Вимоги заяви про забезпечення позову обґрунтовано тим, що позивач звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про поділ спадщини, свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :53:000:0556 та витребування з незаконного володіння відповідача земельної ділянки з кадастровим номером :53:000:0556. Позивач припускає, що у разі звернення до суду з цим позовом, відповідач зможе реалізувати свої наміри щодо відчуження спірної земельної ділянки у будь-який спосіб, що в свою чергу може призвести до утруднення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав/інтересів позивача. Зазначила, що всі документи додані до позовної заяви.

Зваживши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши письмові матеріали, якими її обґрунтовано та додано до позовної заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, враховуючи предмет спору, судом встановлено, що заяву не обґрунтовано належними та достатніми матеріалами. Зокрема, заява не містить достатнього обґрунтування та доказів, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулася до суду. До заяви про забезпечення позову (як і до позовної заяви) не долучено будь-яких матеріалів, які можуть прямо чи опосередковано підтвердити викладені у заяві обставини та припущення, зокрема, що відповідач є власником спірної земельної ділянки, що має намір відчужити або вчинити інші дії щодо земельної ділянки, тощо. Відомості щодо вартості вказаної земельної ділянки у матеріалах справи також відсутні. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 149-153, 353-355 ЦПК України суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Квітка