Провадження № 6/521/152/26
УХВАЛА

17 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі судового засідання Коржеван В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у справі № 521/12928/25 про стягнення з неї на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних нарахувань та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання судового наказу. Заявник вказує, що ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси 19 січня 2026 року по справі № 521/12928/25 було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Ткаченко О.Д. за № 4859 від 06.02.2026 р. з рахунку боржника ОСОБА_1 були списана сума 1728 грн. 72 коп.

Виконавче провадження № 79895047 на підставі заяви ОСОБА_1 та відповідно до п.5 ст. 1 ст. 39 Закону «Про виконавче провадження» закінчено.

Враховуючи вищенаведене просить суд постановити ухвалу про поворот виконання судового наказу від 28.07.2025 р про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» в сумі 195682,56 грн., інфляційних нарахувань в сумі 5811,45 грн та 3% річних в сумі 1122,06 грн та судового збору в сумі 302,80 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

28 липня 2025 року Хаджибейським районним судом м. Одеси видано судовий наказ за заявою ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 195682,56 грн, інфляційних нарахувань в сумі 5811,45 грн та 3% річних в сумі 1122,06 грн та судового збору в сумі 302,80 грн.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси 19 січня 2026 року по справі № 521/12928/25 було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Ткаченко О.Д. за № 4859 від 06.02.2026 р. з рахунку боржника ОСОБА_1 були списана сума 1728 грн. 72 коп.

02.02.2026 року приватним виконавцем керуючись вимогами п. 5 ч. 1 ст. 39 та положеннями ст. 40 Закону було винено постанову про закінчення виконавчого провадження № 79895047.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до положень ст.171 ЦПК України скасування судового наказу є безумовною підставою при наявності заяви боржника для повороту виконання судового наказу.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених ст. 382 ЦПК України 2004 року (ст. 445 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Отже, стягнуті з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» кошти на виконання судового наказу, виданого Хаджибейським районним судом м. Одеси від 28.07.2025 року по справі №521/12928/25 у сумі 1235,20 грн підлягають поверненню заявнику.

Щодо решти стягнутих з ОСОБА_1 грошових коштів в межах виконавчого провадження №79895047, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч 4 ст.44 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок розподілу стягнутих з боржника грошових сум.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно приписів ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» визначений порядок виплати виконавцем стягнутих з боржника грошових коштів.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження та постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

З огляду на зазначене правовими підставами для стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є саме постанова виконавця, а не рішення суду. У зв`язку з чим поворот виконання судового наказу щодо стягнення основної винагороди та витрат виконавчого провадження - є безпідставним, оскільки в оспорюваному наказі не було вирішено відповідне питання.

Як зазначено судом вище, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача, а не з державного/приватного виконавця, всього отриманого стягувачем за рішенням чи судовим наказом, які у подальшому були скасовані.

Отже, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, стягнуті на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні судового рішення, не можуть бути предметом розгляду заяви про поворот виконання судового рішення.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17 та від 20 жовтня 2021 року у справі № 521/5241/18, ухвалі Верховного Суду від 29 листопада 2024року у справі№ 466/12475/23.

Таким чином, заява в частині повороту виконання судового наказу в сумі 493,52 грн (123,52 грн - основна винагорода приватного виконавця та 370,00 грн - витрати виконавчого провадження) задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.444 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у справі № 521/12928/25 про стягнення з неї на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних нарахувань та 3% річних - задовольнити частково.

Допустити поворот виконання судового наказу від 28.07.2025 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» в сумі 195682,56 грн., інфляційних нарахувань в сумі 5811,45 грн та 3% річних в сумі 1122,06 грн та судового збору в сумі 302,80 грн.

В порядку повороту виконання судового наказу, виданого Хаджибейським районним судом м. Одеси від 28 липня 2025 року стягнути з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88; ), на користь ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 1 235 гривень 20 копійки.

В решті вимог заяви про поворот виконання судового наказу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя Поліщук І.О.