Номер провадження: 22-ц/813/4101/26
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2025 року, постановлену Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Дяченка В.Г. в приміщенні того ж суду,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2025 року, якою заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну боржника виконавчого провадження - задоволено та замінено боржника у виконавчому листі, виданому Суворовським районним судом м. Одеси 06.08.2015 року на виконання рішення від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 523/18349/13-ц, а саме боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як попереднього власника квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м на боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 як нового власника цієї квартири на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2773, виданий 03.09.2015, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Заботкіна Т. Ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2025 у справі № 523/18349/13-ц про заміну боржника у виконавчому листі, виданому Суворовським районним судом м. Одеси 06.08.2015 на виконання рішення від 21.01.2014, а саме боржника ОСОБА_1 як попереднього власника квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м на боржника ОСОБА_2 як нового власника цієї квартири на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2773, виданого 03.09.2015, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Заботкіна Т.Ю.

Доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_2 придбала нерухоме майно вищевказану квартиру вільною від будь-яких заборон та обтяжень згідно з відомостями, які містилися у державних реєстрах на момент укладання договору купівлі-продажу 03.09.2015. Отже за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень ОСОБА_2 , яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набувала право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Крім того, в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, поданою одночасно з апеляційною скаргою, посилається на неповідомлення її судом про розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник Петракова О.В. підтримали доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, зокрема: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» як користувач Електронного суду, про що свідчить довідка про доставку електронного документу 18.12.2025 21:44:47 (а.с. 68), надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника; боржник ОСОБА_1 вважається повідомленою у відповідності до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки за зареєстрованою в установленому законом порядку адресою повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 71).

Вказане відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 позичальником було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 80000 доларів США з розрахунку 10,3% на рік, строком до 11.10.2032 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 11.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 як іпотекодавцем було укладено договір іпотеки, посвідчений Ситніковою Ю.Д. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 4479. За цим договором в іпотеку банку було передано нерухоме майно квартиру, що складається з 3 (трьох) житлових кімнат та підсобних приміщень, а саме: 1,2.8-коридори, 3,5,9-житлові, 4-кухня, 7-ванна, 6-туалет, загальною площею 73,8 (сімдесят три цілих та вісім десятих) кв.м., житловою площею 39,7 (тридцять дев`ять цілих та сім десятих), кв.м, що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (шістдесят сім дріб один), квартира за номером 108 (сто вісім).

В подальшому права вимоги, які виникли з вищезазначених кредитного та іпотечного договорів було відступлено від ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.10.2006 року кредитор ПАТ «Дельта Банк» зверталося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 523/18349/13-ц позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, права користування та виселення задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором кредиту № 0 від 11.10.2006 року в сумі 115367,92 долари США звернено стягнення на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 11.10.2006 року укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м, шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням початкової вартості та пріоритетності вимог інших кредиторів в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () судовий збір в розмірі 3441 грн.

В решті позову відмовлено.

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладений Договір № 2244/К про відступлення прав вимоги, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 683.

За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним. АТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Згідно вказаного договору, ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набуло право вимоги, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.10.2006 року та за договорами забезпечення до нього.

Таким чином, кредитора за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.10.2006 року та іпотекодержателя за договором іпотеки від 11.10.2006 року, які були укладені з ОСОБА_1 , було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2024 року у справі № 523/18349/13-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», за участю заінтересованих осіб: боржник ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ плюс» (, 04073, м. Київ, пр-т С. Бандери, 28-А) у виконавчому провадженні № 57407131 з примусового виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21 січня 2014 року у цивільні справі № 523/18349/13-д за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2013 року у справі 523/12597/13-ц визнано недійсним укладений 11 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту № 0. Визнано недійсним укладений 11 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту № 0. Визнано недійсним укладений 11 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., реєстровий № 4479, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 . Скасовано заборону відчуження цієї квартири. Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону відчуження квартири. Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку квартири.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року вказане рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2013 року скасоване.

В період дії зазначеного вище рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2013 року у справі № 523/12597/13-ц ОСОБА_1 продала іпотечну квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , в свою чергу, 03.09.2015 року продала іпотечну квартиру ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та помер: 2773, виданий 03.09.2015, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Заботкіна Т. Ю.

19.02.2019 року та 20.02.2019 року записи про іпотеку та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 поновлено на підставі зазначеного вище рішення Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 року.

Наразі власником квартири квартиру АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 15 січня 2025 року про заміну боржника у виконавчому листі, суд виходив з вимог ст. 55, 442 ЦПК України. ст. 23 Закону України Про іпотеку, оскільки ОСОБА_2 , до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки, і тому заміна боржника у виконавчому листі з виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2014 року у справі 523/18349/13-ц а саме боржника ОСОБА_1 , як попереднього власника квартири АДРЕСА_1 , загальною площину 73,8 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м на боржника ОСОБА_2 як нового власника цієї квартири буде належним та ефективним способом захисту майнових прав та інтересів стягувача.

При цьому суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , зазначивши про її належне повідомлення про дату, час і місце розгляд справи.

Переглядаючи вказану ухвалу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів погоджує довід апеляційної скарги про відсутність доказів належного повідомлення заінтересованої особи ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Оскільки законодавцем передбачене обов`язкове повідомлення сторони про розгляд справи, то таке повідомлення про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Вимоги до судової повістки про виклик або судової повістки-повідомлення містяться у статті 129 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Розглядаючи справу, місцевий суд зазначив, що заінтересовані особи не з`явилися, судом повідомлені належним чином, тому вважав можливим розгляд справи за їх відсутності.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази про отримання заінтересованою особою ОСОБА_2 судових викликів.

За таких обставин, слід вважати, що заінтересована особа ОСОБА_2 не була належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Тому доводи заінтересованої особи ОСОБА_2 щодо порушення судом порядку розгляду справи через її неповідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в ході якого було прийнято оскаржуване судове рішення, заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Допущені судом порушення норм процесуального права внаслідок розгляду справи за відсутності неналежно повідомленої заінтересованої особи про дату, час і місце засідання, на що вона посилається у своїй скарзі, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи, що справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не повідомлених належним чином про час і місце розгляду справи, ухвалене судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог.

Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги щодо суті ухваленого судового рішення, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "По виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.

Як вже зазначалося, на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20), від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), а також у постановах Верховного Суду: від 23 лютого 2022 року в справі № 242/2770/18 (провадження № 61-10061св21), від 07 червня 2022 року у справі № 2-844/10 (провадження № 61-17839св20).

Крім того, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду вказала на наступне: "Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що якщо провадження ще не відкрито, було припинено, завершено, то його немає, відповідно, не можна замінювати сторону провадження.

В такому разі застосовується загальне правило ст. 55 ЦПК України «Процесуальне правонаступництво», з якого є один виняток, передбачений ч. 5 ст. 442 цього Кодексу, з огляду на який заміна сторони виконавчого провадження можлива у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10).

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Зміна власника обтяженого іпотекою майна після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на це майно, не свідчить про необхідність повторного доведення кредитором (іпотекодержателем) у судовому порядку наявності в нього відповідного права і не може бути підставою для звернення з новим позовом до нового власника.

Подібний висновок висловлений Верховним Судом в постановах від 26 травня 2021 року у справі № 381/979/15-ц, від 09 липня 2019 року в справі № 916/1645/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 161/20677/13-ц.

У зв`язку з вказаним, заміна боржника у виконавчому листі з виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2014 року у справі № 523/18349/13-ц, саме боржника ОСОБА_1 , як попереднього власника квартири АДРЕСА_1 , загальною площину 73,8 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м на боржника ОСОБА_2 як нового власника цієї квартири буде належним та ефективним способом захисту майнових прав та інтересів стягувача.

У ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» наявний виконавчий лист № 523/18349/13-ц, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 06.08.2015 року на виконання рішення суду від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 523/18349/13-ц.

Строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа на даний час не пропущений.

Вказаний виконавчий лист пред`являвся попереднім кредитором до примусового виконання 10.10.2018 року.

07.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександром Євгеновичем виконавчий лист № 523/18349/13-ц від 06.08.2015 року було повернуто стягувачу. Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 07.08.2022 року.

Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 523/18349/13-п від 06.08.2015 року, пepeрвався у зв`язку з введенням воєнного стану та внесенням відповідних змін до Закону України «Про виконавче провадження».

3 урахуванням вказаного, виконавчий лист № 523/18349/13-ц від 06.08.2015 року на даний час може бути пред`явлено до примусового виконання до органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця.

У зв`язку з вказаним, вимога ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як нового стягувача про заміну боржника у виконавчому листі, виданому Суворовським районним судом м. Одеси 06.08.2015 року на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 523/18349/13-1 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, права користування та виселення є обгрунтованою.

Суд хоча і дійшов обгрунтованого висновку про заміну сторони боржника у виконавчому листі, проте зробив це з порушенням норм процесуального права через неповідомлення заінтересованої особи про дату, час і місце розгляду справи, натомість помилкові доводи апеляційної скарги не впливають на правильність таких висновків суду.

На вказане не впливають твердження заявниці про те, що вона на момент придбання спірної квартири не знала і не могла знати про обтяження такої іпотекою з огляду на відсутність відповідної інформації в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 03.09.2015 (дата укладення договору купівлі-продажу) з огляду на припинення запису про іпотеку з 06.06.2014 та відновлення такої лише 20.02.2019.

Для правильного вирішення теперішнього процесуального питання добросовісность останнього набувача іпотечного майна, якою вважає себе заявниця, не є предметом доведення, оскільки Верховним Судом сформовано та стало притримується позиція про застосування вимог ст. 23 Закону України Про іпотеку щодо переходу права власності на майно, обтяжене іпотекою, до особи, до якої перейшло право власності на іпотечне майно, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у сраві № № 201/16014/13-ц).

Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Така правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-2026цс16.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Як помилковим є і довід скарги про недобросовіність самого стягувача, який рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2013 року у справі № 523/12597/13-ц оскаржив більш ніж через три роки лише 07 квітня 2017 року, що зробило можливим відчуження квартири з боку іпотекодавця ОСОБА_1 , оскільки суд наразі не вирішує питання перегляду вказаного судового рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, за встановлених обставин оскаржуване судове рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну боржника виконавчого провадження.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну боржника виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити боржника у виконавчому листі, виданому Суворовським районним судом м. Одеси 06.08.2015 року на виконання рішення від 21 січня 2014 року у цивільній справі № 523/18349/13-ц, а саме боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як попереднього власника квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м, на боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , як нового власника цієї квартири на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2773, виданий 03.09.2015, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Заботкіна Т. Ю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова