ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/777/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судових засідань Давидюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-а, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємства ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/22534/25 між суддями від 23 жовтня 2025 року, матеріали позовної заяви передано в провадження судді Шаповалової К.В.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

13 листопада 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява у новій редакції.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 08 травня 2025 року позивач придбала у інтернет-магазині (https://art-de-luxe.com.ua) дві жіночі сукні, після отримання яких виявилося, що вони обидва їй не підходять, у зв`язку із чим позивач вирішила скористатися правом на повернення товару. 12 травня 2025 року позивач відправила товар через службу доставки «Нова пошта» на адресу інтернет-магазину, яка зазначена на сайті магазину, однак відповідач відмовився приймати повернутий товар. Наразі позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу; стягнути із відповідача кошти за товар у сумі 2867,00 грн, неустойку у розмірі 4501, 19 грн, що загалом складає 7368, 19 грн, також судові витрати, понесені позивачем у розмірі 8000,00 грн.

Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11 грудня 2025 року на 10:00 год.

Судове засідання призначене на 11 грудня 2025 року було відкладено на 03 лютого 2026 року на 12:00 год. для повторного виклику відповідача у судове засідання.

У судове засідання призначене на 03 лютого 2026 року учасники справи не з`явилися. У матеріалах справи наявна заява представника позивача, у якій вона просить проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Причини неявки відповідача суду невідомі про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме - шляхом направлення повістки про виклик до суду на адресу зареєстрованого місця проживання, однак повістка повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористалася своїм правом та не подала суду відзиву на позовну заяву із викладенням заперечень проти заявлених до неї позовних вимог.

Проаналізувавши обставини справи у сукупності, дослідивши долучені до справи докази, суд доходить наступного висновку.

Встановлено, що 08 травня 2025 року ОСОБА_3 придбала у інтернет-магазині (https://art-de-luxe.com.ua) дві жіночі сукні: арт. № П3310-Д-11-15 вартістю 1490 грн та арт № 3303-В90-101 вартістю 1377 грн.

Факт придбання суконь підтверджується долученими до позову копіями фіскальних чеків, з яких вбачається, що оплата за товар була здійснена на ім`я ФОП ОСОБА_2 (інтернет-магазин).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб вбачається, що суб`єктом господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність, зокрема, щодо роздрібної торгівлі, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

Позивач зазначає, що придбаний товар їй не підійшов, а тому вона вирішила скористатися своїм правом щодо його повернення у строк передбачений Законом.

Повернення товару також передбачено продавцем, про що свідчить роздруківка інформації щодо повернення та обміну товару із сайту інтернет-магазину https://art-de-luxe.com.ua.

11 травня 2025 року позивач через службу доставки «Нова пошта» надіслала продавцю ФОП " ОСОБА_2 " придбаний товар, про що свідчать копії експрес-накладних №5832 та № 5243.

Разом з тим продавець відмовився від отримання повернутого товару, про що свідчать роздруківки трекінгу поштових відправлень.

19 травня 2025 року позивач надіслала на електронну пошту відповідача лист, у якому зазначила, що просить прийняти повернутий товар та повернути покупцю кошти за нього, однак, як стверджує позивач, відповідачем було проігноровано вказане повідомлення.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Частиною першою статті 698 ЦК України передбачено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до частини третьої статті 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до статті 699 ЦК України, пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору. Виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того чи вказана ціна та інші істотні умови договору купівлі-продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар не призначений для продажу.

Згідно частин першої-другої статті 704 ЦК України, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця.

Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 706 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання.

Вбчається, що покупець ОСОБА_1 шляхом оформлення замовлення щодо купівлі товару у інтернет-магазині продавця, прийняла пропозицію продавця щодо укладення договору роздрібної купівлі-продажу, та оплатила товар, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії фіскальних чеків.

Продавець виконав умови договору та надіслав покупцю замовлений оплачений товар.

Разом з тим, відповідно до положень статті 707 ЦК України покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем.

Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця.

Статтею 9 ЗУ «Про захист прав споживачів передбачено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Позивач скористалася своїм правом щодо повернення товару, про що свідчать копії накладних, згідно яких покупцем було повернуто товар продавцю, однак продавцем не було здійснено дій щодо прийняття товару та повернення коштів покупцю, натомість продавець ухилився від отримання повернутого йому товару, про що свідчать копії роздруківок трекінгу відправлення товару.

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, передбачені договором або законом.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як вбачається із матеріалів справи, а також встановлено судом, між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір роздрібної купівлі-продажу.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідності до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Так під час розгляду справи було встановлено, що відповідач не виконала умови договору та Закону щодо прийняття та повернення коштів покупцю за товар належної якості.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2025 року позивач (покупець) надіслала на електронну адресу продавця - відповідача у справі лист, у якому просила отримати у відділенні поштового зв`язку повернутий товар та повернути їй сплачені кошти.

Також 18 липня 2025 року представником позивача на адресу відповідача було надіслано претензію повернення коштів за товар та відшкодування неустойки, однак відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення позивачу коштів за товар.

Враховуючи встановлені судом обставини та докази надані позивачем до позову, зважаючи на те, що відповідачкою не було надано суду заперечень щодо позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору роздрібної купівлі-продажу та стягнення із відповідача коштів, сплачених за повернутий товар у сумі 2867,00 грн, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивач про стягнення із відповідача неустойки у розмірі 4501,19 грн, суд зазначає наступне.

Позивач посилається на те, що відповідно до пункту 3 частини дев`ятої статті 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Суд наголошує, що у статті 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначено про права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості, натомість позивачем було придбано у продавця та повернуто товар належної якості (іншого суду доведено не було), про що, зокрема ствреджує особисто позивач у претензії від 18 липня 2025 року, яка надсилалась на адресу відповідача.

Також суд наголошує, що позивачем не ставилася вимога щодо обміну товару чи усунення його недоліків протягом 14 днів, а ставилася вимога лише щодо повернення продавцю товару належної якості, що за розміром не підійшов прозивачу та повернення сплачених за нього коштів.

Зважаючи на викладене, вимога позивача про стягнення із відповідача неустойки за невиконання зобов`язань, задоволенню не підлягає.

Отже, зважаючи на встановлені обставини, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме - щодо розірвання договору роздрібної купівлі-продажу та стягнення із відповідача коштів сплачених за повернутий товар у сумі 2867,00 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат позивач долучила до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги № 048/25 від 14 липня 2025, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Логуш Л.О., додаток до договору № 1, попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, копію ордеру на надання правничої допомоги та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до розділу 3 договору про надання правничої допомоги вбачається, що винагороду (гонорар) за правову допомогу, яку надає адвокат, клієнт оплачує в гривнях. Розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги (гонорар), компенсації клієнтом фактичних витрат адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, а також обсяг та особливості надання правової допомоги, визначається у додатках до договору.

Згідно додатку №1 до згаданого договору сторони погодили, що адвокат надає клієнту правову (правничу) допомогу щодо представництва клієнта у спорі з ФОП ОСОБА_2 , що включає, зокрема: первинний аналіз рішення, визначення правової позиції, збір доказів, подання запитів, підготовку та подання до суду згідно з визначеною підсудністю апеляційної скарги на рішення Оболонського суду м. Києва, підготовку за необхідністю інших процесуальних документів (заяв, клопотань, відповідей на відзиви, тощо), участь в судових засіданнях з розгляду справи клієнта, отримання безпосередньо в суді процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи в суді, представництво інтересів клієнта під час примусового виконання рішення, тощо.

У пункті 2 додатку №1 вказано, що за надання правової допомоги відповідно до умов цього Додатку клієнт зобов`язується виплатити адвокату винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі 8000 грн.

Суд зазначає, що долучений до позовної заяви додаток не містить жодних відомостей про те, що адвокатом надається позивачу правова допомога саме при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів у Дарницькому районному суді м. Києва.

Суд наголошує, що умовами договору про надання правничої допомоги передбачено, що обсяг та особливості надання правової допомоги, визначається у додатках до договору. Матеріали справи не містять жодних додатків, у яких би йшлося про надання адвокатом правничої допомоги саме у даній справі.

Окрім того долучений до позову попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат не містить даних щодо того з приводу розгляду якої саме цивільної справи розраховані судові витрати.

Матеріали позову також не містять копій актів виконаних робіт, у яких зазначений перелік виконаних робіт; опис виконаних робіт, тощо.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20 відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, враховуючи те, що представником позивача не надано суду додатку до договору про надання правової допомоги, який стосується надання правової допомоги позивачу саме в цій справі та у якому зазначений перелік та об`єм послуг наданих адвокатом, як це визначено у самому ж договору про надання правничої допомоги, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,142, 206, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів- задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за повернутий товар у розмірі 2867,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя К.В. Шаповалова