ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 526/191/22

провадження № 61-8113св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Сергіївська сільська рада,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна, ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2025 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Карпушина Г. Л., Чумак О. В.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Сергіївської сільської ради, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н. М., ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно.

2. Позов обґрунтовано тим, що її чоловік ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_6 були власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кожному з співвласників належало по 1/2 частині вказаного домоволодіння, на які було відкрито два особових рахунки.

3. За вказаними домогосподарствами були закріплені окремі приватизовані земельні ділянки: площею 0,1720 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, власником якої був ОСОБА_5 , а також площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, власником якої був ОСОБА_6 .

4. Вказувала, що окремі адреси господарствам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не присвоювались, тому об`єкти мали одну адресу: АДРЕСА_1 .

5. ОСОБА_5 не зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна, тоді як ОСОБА_6 за життя подарував дочці ОСОБА_2 належну йому частину будинку і за ОСОБА_2 проведена реєстрація права власності на частину вказаного домоволодіння.

6. Посилалась на те, що оскільки вищевказаний будинок був збудований на двох господарів і за господарствами були закріплені різні особові рахунки, тому при внесені відомостей у погосподарську книгу с. Качанове була допущена помилка та зазначено, що власникам належить по частці домовлодіння, а не по 1/1 за кожним.

7. Будинку, в якому був зареєстрований ОСОБА_5 , згідно довідки Сергіївської сільської ради № 269 від 11 вересня 2020 року була присвоєна адреса:

АДРЕСА_4. 8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і вона, як його дружина, фактично прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована з ним за вказаною адресою.

9. Позивачка вирішила оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка, та звернулась до приватного нотаріуса Заєць Н. М. із заявою про оформлення спадщини, їй було видано свідоцтво про право на спадщину на присадибну земельну ділянку.

10. З метою реєстрації права власності за її померлим чоловіком вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітета Сергіївської сільської ради Гадяцького району, але їй було відмовлено у держаній реєстрації права власності на частину житлового будинку за ОСОБА_5 , оскільки наявні суперечності із даними ПП «Полтавського БТІ «Інвентаризатор» та даними, виданими виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради, у зв`язку з чим неможливо встановити, чи являється ОСОБА_5 власником частини житлового будинку в цілому, чи він є власником окремого об`єкта нерухомого майна, якому не присвоєна окрема адреса.

11. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння у зв`язку з відмовою державного реєстратора та відсутністю державної реєстрації права власності на вказане домоволодіння за її померлим чоловіком.

12. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок, позначений у технічному паспорті літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня - «Д, д», гараж - «д1», погріб - «д2», сарай - «Е», сарай - «Ж», вбиральня - «Л», огорожа № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

13. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що в цілому складається з житлового будинку, позначеного літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня - «Д, д», гараж - «д1», погріб - «д2», сарай - «Е», сарай - «Ж», вбиральня - «Л», огорожа №1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та являється спадковим майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14. У грудні 2024 року з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду звернулась ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що відповідно до повідомлення про коло спадкоємців ОСОБА_2 від 04 грудня 2024 року, наданого приватним нотаріусом, вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, з прилеглими до нього земельними ділянками, які розташовані у АДРЕСА_1 .

При цьому її не було залучено у якості правонаступника ОСОБА_2 ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, що є порушенням норм процесуального права.

Таким чином, вважала, що рішенням місцевого суду порушені її права, що зумовило її звернення з апеляційною скаргою до апеляційного суду.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

15. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 , на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2023 року.

16. Суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження, виходив із того, що оскаржуване рішення районного суду не є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_3 , оскільки майно, що є предметом спору у даній справі, не входить до складу спадщини, яку прийняла ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 . Інших обставин, які б підтверджували, що оскаржуване судове рішення стосується безпосередньо прав, інтересів та (або) обов`язків скаржника, апеляційним судом не встановлено.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

18. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

19. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20. У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

21. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов до безпідставного висновку про закриття апеляційного провадження, оскільки вона є співвласником спірного житлового будинку, натомість суд першої інстанції визнав право власності на повну частку майна, що ОСОБА_5 не належала, що й стало підставою для реєстрації права власності на домоволодіння в цілому. На вказане апеляційний суд не звернув уваги та дійшов до помилкового висновку, що рішення суду першої інстанції не стосується безпосередньо прав, інтересів та обов`язків заявниці. Суд апеляційної інстанції проігнорував ту обставину, що суд першої інстанції не залучив правонаступника третьої особи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємницею якої є ОСОБА_3 .

22. Вказує, що місцевий суд в рішенні дійшов суперечливих висновків, вказуючи, що ОСОБА_5 (чоловік позивачки) залишив після смерті спадкове майно, що складається з 1/2 частини домоволодіння та господарських будівель і споруд, а з іншого боку визнав за позивачкою право власності на повну частку майна.

23. Вказані обставини стали підставою для реєстрації права власності домоволодіння по АДРЕСА_3 , яка складається в цілому з жилого будинку «А-І», жилою площею 52,6 кв. м з допоміжними господарськими будівлями: сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», літня кухня «Д», гараж «З», сарай «Ж», вбиральня «Л», огорожа № 1.

24. Вважає, що позивачка не мала права на успадкування домоволодіння в цілому, оскільки частка її чоловіка становила 1/2.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

25. У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від ОСОБА_1 , у якому вказано, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1974 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Розбишівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області.

27. Згідно виписки з погосподарської книги № 3 за 1991-1995 роки Сергіївської сільської ради Гадяцького району Качанівський старостинський округ, виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради № 151 від 18 червня 2020 року, станом на 05 серпня 1992 року будівництво будинку закінчено.

Будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . У будинку відкрито два домогосподарства: особистий рахунок № НОМЕР_2 - голова робітничого двору ОСОБА_6 та особистий рахунок № НОМЕР_3 - голова робітного двору ОСОБА_5 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 05 серпня 1992 року, належить: 1/2 частина ОСОБА_6 та 1/2 частина ОСОБА_5 .

За вказаним житловим будинком закріплені земельні ділянки: площею 0,1720 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - власник ОСОБА_5 ; площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власник - ОСОБА_6 .

28. ОСОБА_6 за життя подарував дочці ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину будинку.

29. Відповідно до повідомлення ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 03 липня 2020 року станом на 03 липня 2020 року нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса АДРЕСА_1 ) відсутні.

Право власності станом на лютий місць 2004 року не зареєстроване за ОСОБА_5 . Реєстрація права власності на 1/2 частину об`єкта нерухомого майна проведена за ОСОБА_7 . Частка 1/2 частини об`єкта майна в Полтавському БТІ «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року не зареєстрована.

30. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Качанівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області.

31. Згідно довідки виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Гадяцького району № 269 від 11 вересня 2020 року будинковолодінню в с. Качанове, в якому був зареєстрований власник будинку ОСОБА_5 , присвоювалась адреса: АДРЕСА_1 .

32. Відповідно до довідки виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Гадяцького району № 278 від 16 вересня 2020 року ОСОБА_5 був зареєстрованим та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на час його смерті проживала його дружина ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

33. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

34. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

35. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

36. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

37. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

38. Суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника особи, що не брала участі у справі, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , виходив із того, що оскаржуване рішення районного суду не є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_3 , оскільки майно, що є предметом спору у даній справі, не входить до складу спадщини, яку прийняла ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 . Інших обставин, які б підтверджували, що оскаржуване судове рішення стосується безпосередньо прав, інтересів та (або) обов`язків скаржника, апеляційним судом не встановлено.

39. Колегія суддів не може погодитись із висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

40. Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

41. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

42. За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

43. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

44. Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

45. У відповідності до частин першої, третьої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

46. Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

47. Тобто особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їх права та/або обов`язки, або породжують для них правові наслідки.

48. Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

49. Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи та змісту судового рішення.

50. Аналогічних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2025 року у справі № 2-о-29/11(провадження № 61-11138св24).

51. Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

52. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

53. Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не були підтверджені, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

54. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

55. Разом з тим, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду, ОСОБА_3 вказувала, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , її не було залучено в якості правонаступника, та те, що оскаржуваним рішенням місцевого суду, яким за позивачкою в цілому визнано право власності на домоволодіння, порушуються її спадкові права.

56. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

57. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

58. Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

59. Процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах.

60. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує.

61. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

62. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції мав вирішити питання щодо залучення правонаступника ОСОБА_2 , яка була визначена позивачкою третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, під час апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення місцевого суду та перевірити законність та обґрунтованість останнього, а не закривати апеляційне провадження з підстав відсутності порушення прав заявниці рішенням місцевого суду.

63. Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

64. Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_8 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок позначений у технічному паспорті літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня - «Д, д», гараж - «д1», погріб - «д2», сарай - «Е», сарай - «Ж», вбиральня - «Л», огорожа № 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

65. Суд першої інстанції задовольнив позов в повному обсязі.

66. Апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження, зазначив, що майно, що є предметом спору у даній справі, не входить до складу спадщини, яку прийняла ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 .

67. З матеріалів справи вбачається, що згідно виписки з погосподарської книги № 3 за 1991-1995 роки Сергіївської сільської ради Гадяцького району Качанівський старостинський округ, виданої виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради № 151 від 18 червня 2020 року, станом на 05 серпня 1992 року будівництво будинку закінчено.

Будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . У будинку відкрито два домогосподарства: особистий рахунок № НОМЕР_2 - голова робітничого двору ОСОБА_6 (загальна площа частини будинку 48 кв. м, житлова площе 26 кв. м) та особистий рахунок № НОМЕР_3 - голова робітного двору ОСОБА_5 (загальна площа частини будинку 48 кв. м, житлова площе 26 кв. м).

Житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 05 серпня 1992 року, належить: 1/2 частина ОСОБА_6 та 1/2 частина ОСОБА_5 .

За вказаним житловим будинком закріплені земельні ділянки: площею 0,1720 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - власник ОСОБА_5 ; площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власник - ОСОБА_6 (а. с. 10).

68. Відповідно до повідомлення ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 03 липня 2020 року станом на 03 липня 2020 року нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса АДРЕСА_1 ) відсутні (а. с. 20).

69. Згідно відповіді ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 03 липня 2020 року вбачається, що загальна площа житлового будинку «А-1» становить 94,9 кв. м, житлова - 46,7 кв. м.

Право власності станом на лютий місць 2004 року не зареєстроване за ОСОБА_5 . Реєстрація права власності на 1/2 частину об`єкта нерухомого майна проведена за ОСОБА_7 . Частка 1/2 частини об`єкта майна в Полтавському БТІ «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року не зареєстрована.

70. З наведеного вбачається, що як станом на 05 серпня 1992 року, так і станом на 03 липня 2020 року, в будинку по АДРЕСА_1 було відкрито два домогосподарства, які належали чоловіку позивачки та діду заявниці в рівних частках.

71. Згідно довідки виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Гадяцького району № 269 від 11 вересня 2020 року будинковолодінню в с. Качанове, в якому був зареєстрований власник будинку ОСОБА_5 , присвоювалась адреса: АДРЕСА_1 .

72. Водночас ОСОБА_6 за життя подарував дочці ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину будинку (договір дарування від 04 грудня 1998 року).

Із вказаного договору вбачається, що ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_9 прийняла в дар 1/2 частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку «А-1», жилою площею 52,6 кв. м з допоміжними господарчими будівлями: сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», літня кухня «Д», гараж «З», сарай «Ж», уборна «Л», огорожа № 1, розташованого на земельній ділянці місцевої ради (а. с. 98).

73. Таким чином, суд апеляційної інстанції, вказуючи, що рішенням місцевого суду не порушувались права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 як особи, що не брала участі розгляді справи, наведеного не врахував, належним чином не встановив фактичних обставин та дійшов помилкового висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 .

74. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

75. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

2. Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович