Справа № 595/1774/25
Провадження № 2/595/110/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Єдинак Л.С.

представника позивача, адвоката Ковалівського Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ковалівський Б.В., звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В., в якому просить визнати виконавчий напис за реєстровим номером 81544, вчинений 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з неї, ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості у розмірі 25900,23 грн таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, просить стягнути з ТОВ «ФК «Авансар» на її користь сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що про існування вказаного виконавчого напису вона дізналася лише після того, як в листопаді місяці 2025 року виявила відомості про себе у Єдиному реєстрі боржників. Згодом, отримавши інформацію про відкриття виконавчого провадження, вона виявила, що на підставі виконавчого напису № 81544 від 02.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо стягнення з неї грошової заборгованості в розмірі 25900,23 грн на користь ТОВ «ФК «Авансар». Зі змісту виконавчого напису вбачається, що стягнення обґрунтовано, нібито, укладеним кредитним договором та заявленим стягувачем ланцюгом відступлення права вимоги/факторингу між кількома фінансовими компаніями, внаслідок чого крайнім кредитором визначено ТОВ «ФК «Авансар». Водночас, вказує, що жодних договорів вона не укладала, грошових коштів за такими договорами не отримувала. Також, не отримувала ані письмових вимог (претензій) про погашення заборгованості, ані розрахунку боргу із зазначенням його складових і строків сплати, ані належних повідомлень про зміну кредитора (відступлення права вимоги). Вважає, що сукупність наведеного свідчить про відсутність належного інформування боржника та ставить під обґрунтований сумнів безспірність і правомірність заявлених до стягнення вимог. Звертає увагу, що на момент вчинення виконавчого напису (01.06.2021 року) пункт 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, який (у редакції після змін 2014 року) допускав вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, був визнаний судом незаконним та нечинним (що виключало можливість вчинення виконавчих написів на підставі не нотаріально посвідчених кредитних договорів). Відтак, приватний нотаріус не мав належних правових підстав для вчинення виконавчого напису за документом, який не є нотаріально посвідченим, а тому такі дії суперечать вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, затвердженого постановою КМУ № 1172. Також зауважує, що вона не отримувала жодної письмової вимоги про усунення порушень чи погашення заборгованості, не була попереджена про намір стягувача звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а їй не надавалися документи, які б підтверджували безспірність та правильність розрахунку заявлених до стягнення сум. Відсутність таких доказів свідчить про недотримання обов`язкових умов для вчинення виконавчого напису та унеможливлює висновок про «безспірність» вимог стягувача. З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, а також для перевірки документів, на підставі яких, нібито, вчинено виконавчий напис № 81544 від 02.06.2021, сторона позивача вживала заходів щодо витребування (отримання) матеріалів нотаріальної справи/документів, поданих стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Однак, отримати такі матеріали виявилося об`єктивно неможливим у зв`язку зі статусом нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Остапенка Є.М. та фактичним непереданням його архіву. Отже, сторона позивача була позбавлена реальної можливості отримати первинні документи нотаріальної справи, які мали підтверджувати законність вчинення виконавчого напису, безспірність вимог, належність повідомлення боржника та дотримання нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів. За таких умов, відсутність у справі належних і допустимих доказів безспірності боргу та дотримання процедури не може тлумачитися проти неї, а, навпаки, підтверджує необґрунтованість та сумнівність вимог стягувача і незаконність вчиненого виконавчого напису. За таких обставин, відсутня ключова умова статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості, а отже виконавчий напис не відповідає вимогам закону та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15 грудня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ковалівського Б.В., на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить призначити розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

18 грудня 2025 року ухвалою суду постановлено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Ковалівський Б.В., будучи присутнім у судовому засіданні, позов підтримав та просив такий задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача ТОВ «Авансар» в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Відзиву від імені відповідача на адресу суду не надходило.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 81544 виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018, якому в свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги (Договору факторингу) № 3 від 22.05.2016, якому в свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий центр» на підставі Договору відступлення права вимоги № 1104 відступлено право вимоги за Кредитним договором № 2561015 від 25.03.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий центр» та ОСОБА_1 . Пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Авансар» та стягнути з ОСОБА_1 за період з 25.03.2016 по 28.05.2021, включно, суму в розмірі 11102,09 грн заборгованість за тілом кредиту; 13948,14 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 25900,23 грн.

У вказаному виконавчому написі зроблено відмітку, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто, з 02 червня 2021 року.

Як убачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження № 68368664 з примусового виконання виконавчого листа № 81544, виданого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення на користь ТОВ «ФК «Авансар» з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 25900,23 грн.

Згідно листа № 7234/6.4-25/вх.7886/6-25 від 09.12.2025, сформованого начальником Управління нотаріату Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України В.Нестеренко у відповідь на запит адвоката Б. Ковалівського, повідомили, що у зв`язку з необґрунтованою відмовою приватного нотаріуса від надання документів для перевірки організації нотаріальної діяльності та виконання правил нотаріального діловодства, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. зупинена з 01 липня 2021 року до усунення цієї обставини. На підставі п. 8 ч.1 ст.29-1 ЗУ «Про нотаріат», у зв`язку з направленням територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. зупинена з 01 грудня 2021 року. Відповідно до п. 2 ст. 30 та ст. 30-1 ЗУ «Про нотаріат», на підставі наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4722/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 »., припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з 31 грудня 2021 року. Також зазначено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса ОСОБА_2 станом на сьогодні до Київського державного нотаріального архіву не передані та перебувають у володінні та користуванні Остапенка Є.М. Передача документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Остапенка Є.М. до Київського державного нотаріального архіву перебуває на контролі Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Зокрема, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання (ч. 1ст. 89 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення виконавчого напису здійснюється у порядку, передбаченому главою 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5(далі - Порядок).

Зокрема, згідно п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку (п. 3.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п. 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника. У цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій (п.п. 5.1, 5.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса (п.п. 7.1, 7.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (п. 7.6 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження»(п. 4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (в редакції на час вчинення напису) для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.

Також, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За результатами аналізу норм вищенаведених нормативних актів можна дійти висновків, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, Верховним Судом у постановах від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, від 21 жовтня2020 року у справі № 172/1652/18, від 08 серпня 2022 року у справі № 752/16820/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 278/2416/21, від 28 червня 2023 року у справі №758/3725/21 неодноразово нагадувалося судам, що встановлення під час вирішення спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню тієї обставини, що укладений між банком та позичальником кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, вказує на наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а саме, без урахування того, що підтвердження заборгованості в кредитних відносинах (за винятком нотаріально посвідчених кредитних або пов`язаних з ними договорів) не може здійснюватися в порядку вчинення виконавчого напису.

Водночас, позивачка стверджує, що жодних кредитних договорів вона не укладала, що не спростовано відповідачем.

Будь-яких даних щодо наявності нотаріально посвідченого кредитного договору № 2561015 від 25.03.2016 відповідачем суду не надано. За наведених обставин, неможливо встановити відповідність поданих стягувачем для вчинення виконавчого напису документів вимогам Переліку.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц.

Крім того, слід брати до уваги постанову Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі №6-27цс15, в якій викладено наступний правовий висновок: відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17 у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справ № 361/1488/19 зазначено про те, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «ФК «Авансар» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідачем не долучено доказів про те, що боржник був повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань.

Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними, оскільки боржник у строк, не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не був обізнаний про борг, його розмір, а тому не міг виставити заперечення кредитору щодо невідповідності заявленої до стягнення суми його кредитним зобов`язанням.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

У спорі, який виник, заборгованість ОСОБА_1 є спірною, оскільки позивач її не визнає шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, норми матеріального права та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, зважаючи на приписи ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263,264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 02 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 81544, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості за кредитним договором № 2561015 від 25.03.2016 в сумі 25900 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот) грн 23 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одної тисячі двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 18 лютого 2026 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», місцезнаходження: 04053, вул. Січових Стрільців, буд. 21/27, офіс 405, м. Київ.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: 01001, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5, м. Київ,

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович, місцезнаходження: 46008, вул. Живова, 32-А, м. Тернопіль Тернопільської області.

Суддя: І. І. Тхорик