Справа № 135/108/26
Провадження № 2/135/238/26
У Х В А Л А

іменем України

17.02.2026 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2026 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», позивач) до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 690954916 від 08 січня 2021 року у розмірі 81 132 грн 81 коп.

У позовній заяві відповідачкою зазначено ОСОБА_1 , яка, за даними позивача, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом здійснено перевірку відомостей щодо відповідачки. З відповіді Відділу ведення реєстру Ладижинської міської територіальної громади від 28 січня 2026 року № 23-17-121 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 лютого 2026 року з Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану отримано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 09 грудня 2022 року складено актовий запис № 297.

Отже, судом установлено, що на момент звернення позивача до суду із зазначеною позовною заявою фізична особа, до якої пред`явлено позов ОСОБА_1 , вже була померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ст. 46 ЦПК України сторони мають цивільну процесуальну правоздатність, а за ст. 47 ЦПК України цивільну процесуальну дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки в суді. Ці приписи процесуального закону узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 25 ЦК України, за якою цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, саме існування фізичної особи як суб`єкта цивільних правовідносин є передумовою її участі як сторони у цивільному процесі. Особа, яка померла, не може бути носієм ані цивільної правоздатності, ані цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, а відтак не може набувати статусу сторони у справі. Такий підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. З аналізу цієї норми у системному зв`язку зі статтями 42, 46, 47, 48 ЦПК України випливає, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зокрема, у випадку, коли позов пред`явлено до особи, яка на момент звернення до суду не існує як суб`єкт цивільних правовідносин у зв`язку з її смертю.

Стаття 55 ЦПК України регулює питання процесуального правонаступництва та передбачає, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Однак застосування цієї норми можливе лише за умови, що особа до моменту своєї смерті була стороною чи третьою особою у справі, тобто вже набула статусу учасника процесу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 473/1433/18 (провадження № 14-35цс20) зазначила, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі, та що процесуальне правонаступництво може мати місце лише тоді, коли смерть сторони настала після відкриття провадження у справі, тобто після набуття нею статусу учасника справи.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, що залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, оскільки фактично йдеться не про заміну учасника процесу, а про заміну неналежно визначеного суб`єкта ще до виникнення процесуального правовідношення між судом і сторонами.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2025 року у справі № 336/13115/23 (провадження № 61-8108св24) погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у зв`язку зі смертю позивача до вирішення питання про відкриття провадження у справі, зазначивши, що у такому випадку особа не набуває процесуального статусу учасника справи, а заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для застосування п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Узагальнюючи наведене, у постановах Верховного Суду щодо застосування ст. 186 ЦПК України та інституту процесуального правонаступництва акцентовано, що: пред`явлення позову до особи, яка померла до подання позову, виключає можливість розгляду справи по суті щодо такої особи; механізм процесуального правонаступництва (ст. 55 ЦПК України) не може бути використаний для «легалізації» неналежного суб`єкта, який на момент звернення до суду вже не існує; у разі, якщо факт смерті особи встановлено на стадії вирішення питання про відкриття провадження, суд зобов`язаний відмовити у відкритті провадження за п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України; якщо ж відповідний факт встановлено після відкриття провадження, справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Отже, правові висновки Верховного Суду свідчать про необхідність чіткого розмежування: 1) ситуацій, коли смерть сторони настала до звернення до суду у такому випадку провадження не може бути відкрито, а позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) ситуацій, коли смерть сторони настала після відкриття провадження у такому разі можливе як зупинення провадження (ст. 251, 253 ЦПК України), так і процесуальне правонаступництво (ст. 55 ЦПК України) за наявності відповідних матеріально-правових підстав.

У цій справі встановлено, що: смерть відповідачки ОСОБА_1 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позов до неї подано 26 січня 2026 року; на час звернення позивача до суду відповідачка уже була померлою, а отже не мала ні цивільної правоздатності, ні цивільної процесуальної правоздатності.

За таких обставин ОСОБА_1 не могла набути статусу сторони у справі, а відтак у суду відсутні процесуальні передумови для відкриття провадження у справі щодо неї.

Посилання на ст. 55 ЦПК України та інститут процесуального правонаступництва у цій ситуації є юридично неспроможним, оскільки правонаступництво передбачає заміну вже існуючого учасника процесу (правопопередника) його правонаступником, тоді як відповідач у цій справі не міг стати учасником процесу через припинення його правоздатності до моменту звернення з позовом. Такий підхід прямо відповідає правовим позиціям Верховного Суду.

Належним шляхом захисту права кредитора в такому випадку є звернення з позовом до спадкоємців померлого боржника, які прийняли спадщину, у порядку, встановленому ст. 1281 ЦК України, з дотриманням визначених цією нормою матеріально-правових строків пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців. На необхідність саме такого підходу неодноразово вказував Верховний Суд у справах щодо звернення стягнення на спадкове майно та реалізації вимог кредитора до спадкоємців.

Отже, позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки пред`явлена до особи, яка на час звернення до суду вже померла, а процесуальний закон не допускає провадження у справах щодо таких осіб і не передбачає можливості заміни їх правонаступниками на стадії відкриття провадження. Це є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 25 ЦК України, ст. 42, 46, 47, 48, 55, 186, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом до ОСОБА_1 , однак не позбавляє ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права звернутися з окремим позовом до спадкоємців померлого боржника, які прийняли спадщину, у порядку, визначеному ст. 1281 ЦК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та всіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано, або з моменту постановлення ухвали апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу не вручено у день її складення, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали; у разі пропуску цього строку з поважних причин строк на апеляційне оскарження може бути поновлено судом.

Ухвалу складено та підписано суддею 17.02.2026.

Суддя