Справа № 638/7705/25
Провадження № 2/638/1409/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі головуючої судді Штих Т.В за участі секретаря Ковальчук А.П., розглянувши у підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова знаходиться вказана цивільна справа.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Степанян Л. В. подано клопотання в якому просила застосувати до відповідача-позивача ОСОБА_2 та його представника, адвоката Шевченко Дар`ї Станіславівни, заходи процесуального примусу, шляхом стягнення з кожного в дохід Державного бюджету штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання зазначила, що дії сторони відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, разом з його представниками, свідчать про неповагу до суду та інших учасників процесу, які недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами, мають на меті безпідставно та навмисно затягнути судовий процес.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник клопотання підтримали, просили задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення.

Адвокат Шевченко Д. С. вказала, що клопотання були обґрунтовані, до них додавались докази поважності відкладення судових засідань.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 144 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є: попередження, видалення із залу судового засідання, тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, привід, штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються з метою спонукання відповідних до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Як убачається з клопотання, підставою застосування заходу процесуального примусу є дії сторони відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, разом з його представниками, свідчать про неповагу до суду та інших учасників процесу, які недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами, мають на меті безпідставно та навмисно затягнути судовий процес.

Доцільність застосування процесуального примусу полягає в забезпеченні ефективного, законного та впорядкованого здійснення судочинства припиненні правопорушень, відновленні порушених прав та гарантуванні виконання процесуальних обов`язків, не будучи покаранням, а інструментом для дотримання порядку та уникнення зловживання правами.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходу процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 74, 143,148 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Степанян Л. В. про застосування заходів процесуального примусу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Штих