ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 127/30041/24

провадження № 61-6967св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Скормаг-Сервіс»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2025 року в складі судді Волошина С. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року в складі колегії суддів: Оніщука В. В., Копаничук С. Г., Голоти С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скормаг-Сервіс» (далі - ТОВ «Скормаг-Сервіс»), у якому просила визнати незаконним і скасувати наказ ТОВ «Скормаг-Сервіс» № 4 від 31 жовтня 2023 року «Про зменшення ставки посадового окладу ОСОБА_1 ».

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з серпня 2006 року перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Скормаг-Сервіс».19 квітня 2024 року звільнена з посади юриста за власним бажанням.

У липні 2024 року з листа Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці їй стало відомо про те, що 31 жовтня 2023 року ТОВ «Скормаг-Сервіс» видало наказ № 4, яким у зв`язку з її постійною фізичною відсутністю на робочому місці з листопада 2022 року, небажанням виконувати свої обов`язки в повному обсязі, навіть дистанційно, тяжкою економічною ситуацією на підприємстві та воєнним станом в Україні зменшив їй ставку посадового окладу до 0,1 ставки з 01 листопада 2023 року.

Вважала наказ незаконним і таким, що порушує її права, оскільки невиконання належним чином посадових обов`язків, на чому акцентує увагу відповідач, може мати наслідком притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, а не скорочення робочого часу та заробітної плати.

Відповідач не обґрунтував необхідності встановлення неповного робочого дня конкретно для неї. Визначений розмір окладу є меншим за мінімально встановлений законом.

Крім того, відповідач належним чином не ознайомив її з цим наказом. Фактично з наказом вона ознайомилася лише 09 липня 2024 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року, у позові відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оспорюваний наказ є необґрунтованим і протиправним. Однак позивач пропустила встановлений законом тримісячний строк для його оскарження і поважних причин пропуску цього не встановлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2025 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить переглянути рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2025 року і постанову Вінницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 582/1001/15-ц, від 04 грудня 2019 року в справі № 917/2101/17, від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц, від 16 лютого 2021 року в справі № 927/645/19, від 01 грудня 2021 року в справі № 761/24929/20, від 25 січня 2023 року в справі № 209/3103/21, від 22 травня 2023 року в справі № 212/25/42/22, від 20 листопада 2024 року в справі № 910/16580/23, від 22 січня 2025 року в справі № 757/5467/21; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права в подібних правовідносинах.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Безпідставно взяли до уваги відзив відповідача. Не надали належної оцінки її доводам про поважність причин пропуску нею строку на звернення до суду з цим позовом. Не врахували, що відповідач не довів, що її було ознайомлено з оспорюваним наказом.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

02 вересня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

З 01 серпня 2006 року ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Скормаг-Сервіс», з 01 січня 2019 року працювала на посаді юриста.

Наказом ТОВ «Скормаг-Сервіс» № 4 від 31 жовтня 2023 року у зв`язку з постійною фізичною відсутністю на робочому місці з листопада 2022 року, небажанням виконувати свої обов`язки в повному обсязі, навіть дистанційно, тяжкою економічною ситуацією на підприємстві та воєнним станом в Україні, ОСОБА_1 було зменшено ставку посадового окладу до 0,1 ставки з 01 листопада 2023 року згідно зі штатним розписом відповідно до тих обов`язків, які вона виконує.

31 жовтня 2023 року головний бухгалтер ТОВ «Скормаг-Сервіс» Фетісова І. О. та директор ТОВ «Скормаг-Сервіс» Рожок В. В. склали акт про повідомлення ОСОБА_1 телефонограмою за номером НОМЕР_1 , який вказаний у типовій формі № П-2, про зменшення посадового окладу до 0,1 ставки з 01 листопада 2023 року у зв`язку із фізичною відсутністю на робочому місці з листопада 2022 року та виконанням своїх обов`язків не у повному обсязі навіть дистанційно.

Відповідно до табелів обліку використання робочого часу за звітній період з 01 листопада 2023 року до 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 відпрацювала 17,6 годин; за звітній період з 01 грудня 2023 року до 31 грудня 2023 року - 16,8 годин; за звітній період з 01 січня 2024 року до 31 січня 2024 року - 18,4 годин; за звітній період з 01 лютого 2024 року до 29 лютого 2024 року - 16,8 годин; за звітній період з 01 березня 2024 до 31 березня 2024 року - 16,8 годин; за звітній період з 01 квітня 2024 року до 30 квітня 2024 року - 12 годин.

Відповідно до відомостей розподілу виплат ТОВ «Скормаг-Сервіс» ОСОБА_1 на її банківські картки було перераховано заробітну плату: за першу половину листопада 2023 року в сумі 359,97 грн, за другу половину листопада 2023 року в сумі 299,98 грн, за першу половину грудня 2023 року в сумі 323,48 грн, за другу половину грудня 2023 року в сумі 432,16 грн, за першу половину січня 2024 року в сумі 504,00 грн, за другу половину січня 2024 року в сумі 284,00 грн, за першу половину лютого 2024 року в сумі 368,00 грн, за другу половину лютого 2024 року в сумі 420,00 грн, за першу половину березня 2024 року в сумі 429,33 грн, за другу половину березня 2024 року в сумі 358,67 грн, за квітень 2024 року в сумі 54 160,78 грн.

19 квітня 2024 року наказом ТОВ «Скормаг-Сервіс» № 1 ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

У частині третій статті 32 КЗпП України зазначено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Суди встановили, що оскаржуваний наказ № 4 від 31 жовтня 2023 року «Про зменшення ставки посадового окладу ОСОБА_1 » виданий ТОВ «Скормаг-Сервіс» за відсутності змін в організації виробництва та праці, у зв`язку з чим вважали його необґрунтованим і незаконним.

Відповідач з касаційною скаргою до Верховного Суду не звертався, а позивач у касаційній скарзі висновок судів про обґрунтованість позову не спростовує, тому Верховний Суд у силу вимог статті 400 ЦПК України такий висновок не перевіряє.

Водночас з висновком судів про відмову в позові з підстав пропуску строку на звернення до суду колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Зміст зазначеної вище норми не містить чітко визначеного переліку поважних причин для поновлення строку звернення із заявою про вирішення спору. Поважність причин має визначатися в кожному конкретному випадку, залежно від встановлених обставин.

Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку.

За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спірні правовідносини виникли щодо незаконності наказу про зменшення позивачу ставки посадового окладу, який виданий відповідачем 31 жовтня 2023 року.

З цим позовом до суду ОСОБА_1 звернулася у вересні 2024 року.

Як на поважність пропуску строку на звернення до суду позивач посилалась на те, що про порушення своїх прав оскаржуваним наказом вона дізналася лише в липні 2024 року.

Разом з тим суди встановили, що про зменшення ставки посадового окладу оскаржуваним наказом ОСОБА_1 була повідомлена 31 жовтня 2023 року телефонограмою, що підтверджується відповідним актом ТОВ «Скормаг-Сервіс».

Крім того суди врахували, що про порушення своїх прав позивач могла та повинна була дізнатись щонайпізніше в листопаді 2023 року, коли вперше отримала заробітну плату в розмірі, який відповідає 0,1 ставці її посадового окладу.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду з пропуском установленого законом тримісячного строку і поважних причин пропуску цього строку не навела, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, правильно відмовив у позові.

Висновки судів не суперечать висновкам, зробленим Верховним Судом у наведених у касаційній скарзі постановах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко