УХВАЛА

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 521/832/15-ц

провадження № 61-4976св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Грушицького А. І.,

суддів: Калараша А. А., Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Калараша А. А. від участі у розгляді справи за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, вимоги якого неодноразово в подальшому уточнював, до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

Справу розглядали суди неодноразово.

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 21 серпня 2015 року позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 950 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Малиновський районний суд м. Одеси додатковим рішенням від 25 серпня 2015 року стягнув з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 860,93 доларів США. Вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року - без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27 квітня 2016 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року, додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року в частині стягнення коштів за договорами банківського вкладу скасував, справу в цій частині передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 29 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовив.

Апеляційний суд Одеської області рішенням від 22 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року скасував. Ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково.

Апеляційний суд Одеської області додатковим рішенням від 12 жовтня 2017 року доповнив рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року.

Верховний Суд постановою від 09 жовтня 2019 року рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року та додаткове рішення апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року скасував, направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Одеський апеляційний суд постановою від 01 лютого 2024 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси скасував. Позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Одеський апеляційний суд додатковою постановою від 04 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково. Ухвалив додаткове рішення.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у квітні 2024 року через систему «Електронний суд», Коцюба О. В., який діє від імені АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 04 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові.

Верховний Суд ухвалою від 22 квітня 2024 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував цивільну справу із Малиновського районного суду м. Одеси.

11 лютого 2026 року суддя Калараш А. А. заявив про самовідвід від участі у розгляді цієї справи, посилаючись на положення частини третьої статті 37 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки він брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції: апеляційний суд Одеської області ухвалою від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року - без змін.

Указана заява про самовідвід підлягає задоволенню.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення

будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (справа «Hauschildt Case»

від 24 травня 1989 року, № 11/1987/134/188, § 48).

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина перша статті 39 ЦПК України ).

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У зв`язку із тим, що суддя Калараш А. А. заявив мотивований самовідвід з метою недопустимості його повторної участі у розгляді цієї справи на підставі частини третьої статті 37 ЦПК України, заяву про самовідвід судді Калараша А. А. слід задовольнити, а справу - передати для повторного автоматизованого перерозподілу.

Керуючись статями 33, 36, 37, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Калараша Андрія Андрійовичазадовольнити.

Відвести суддю Калараша Андрія Андрійовичавід участі у розгляді касаційної скарги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

Справу № 521/832/15-ц передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. І. Грушицький
Судді А. А. Калараш С. О. Карпенко І. В. Литвиненко Є. В. Петров