КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/6603/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3541/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Аксіліум Фінанс» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Косенко А.В.,-

встановив:

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» (перейменовано на ТОВ «ФК Аксіліум Фінанс») звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № CL-324371 у розмірі 215 839 грн 11 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 липня 2021 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем укладено кредитний договір № CL-324371, за яким товариство надало позичальнику кредит в розмірі 140 692 грн 93 коп.

08 листопада 2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-324371.

ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК Аксіліум Фінанс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ТОВ «ФК Аксіліум Фінанс» підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про його час і місце повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ТОВ «ФК Аксіліум Фінанс», перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив ізнедоведеності виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором щодо перерахування грошових коштів ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» зазначало, що 15 липня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-324371, за яким товариство надало позичальнику кредит в розмірі 140 692 грн 93 коп.

За п. 2.4 договору позичальник доручає здійснити переказ кредитних коштів на поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Кредобанк».

08 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № CL-324371 на підставі договору факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «ФК «Марин-Фінанс»зазначило, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 215 839 грн 11 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 133 989 грн 94 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 81 849 грн 17 коп.

Частиною 1 статті 205 ЦК Українивизначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На підтвердження позовних вимог до матеріалів справи долучено копію: договору факторингу від 08 листопада 2023 року; розрахунку заборгованості за період із 02 листопада 2020 року по 08 листопада 2023 року; кредитного договору № CL-324371 від 15 липня 2021 року; графіку платежів; анкети-заяви № CL-324371.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15-ц, загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Сам по собі наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не підтверджує наявності у відповідача заборгованості саме в зазначеному розмірі.

Верховним Судом у постановах від 27 березня 2020 року у справі № 703/3063/18 та від 14липня 2021року у справі № 641/2207/18 зазначено, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Звертаючись до суду із позовом та обгрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» не долучено до матеріалів справи доказів надання кредитних коштів ОСОБА_1 , а саме:виписку з поточного рахунку позичальника, на який на виконання умов пункту 2.4 кредитного договору первісний кредитор мавзарахувати кредитні кошти.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (постанова Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором (розрахункового документа, платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що первісним кредитором АТ «Кредобанк» виконано взяте на себе зобов`язання за кредитним договором № CL-324371 щодо перерахування грошових коштів ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє, оскільки вони в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, представник ТОВ «ФК» Аксіліум Фінанс» просила долучити до матеріалів справи документи, які підтверджують перерахування ОСОБА_1 кредитних грошових коштів. Вказані документи були отримані ТОВ «ФК» Аксіліум Фінанс» за запитом після ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Додані до апеляційної скарги нові докази, а саме: виписки по особовим рахункам, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ТОВ «ФК» Аксіліум Фінанс» порушено порядок подання доказів та необґрунтовано поважних причин їх неподання до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 вересня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Аксіліум Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 08 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко