Справа № 944/5450/25
Провадження №2/944/897/26
УХВАЛА

16.02.2026 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І.М.

за участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Харківського районного суду Харківської області про стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави України в особі Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди, у зв?язку із надмірною тривалістю кримінального провадження справи №635/1118/16к в розмірі 150000 грн.

10.12.2025 позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути моральну шкоду в розмірі 368200 грн.

11.12.2025 подав заяву про залучення до участі в розгляді справи в якості співвідповідача - Харківський районний суд Харківської області.

Заслухавщи пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином відшкодування шкоди, пов`язаної з відправленням судочинства, покладається на державу, а не на суд.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі № 489/5045/18 (провадження № 14-191цс19) вказано, що «згідно з частинами першою та третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. Щодо цивільної відповідальності, до якої позивач має намір притягнути суд-відповідача, Консультативна рада європейських суддів зазначає, що, беручи до уваги принцип незалежності суду: i) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); ii) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави;) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення (пункт 76 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів). Крім того, якщо держава повинна була виплатити компенсацію стороні через помилку у відправленні правосуддя, саме у держави, а не у сторони справи має бути право притягнути суддю до цивільної відповідальності шляхом подання судового позову (пункт 37 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів). Велика Палата Верховного Суду вважає, що означений підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц)».

Висновки про те, що позовна заява щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з відправленням судочинства, пред`явлена до суду чи судді, не підлягає розгляду судом викладені також у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 308/4532/20 (провадження № 61-12891св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 201/11948/20 (провадження № 61-1660св21), від 15 грудня 2021 року у справі № 308/13574/18 (провадження № 61-9380св19), від 12 січня 2022 року у справі № 760/8141/19 (провадження № 61-269св20), від 26 квітня 2022 року у справі№ 454/2468/21 (провадження № 61-20598св21), від 06 червня 2022 року у справі № 454/3130/21 (провадження № 61-898св22), від 22березня 2023 року у справі № 686/10652/21 (провадження № 61-2766св22), від 17 травня 2023 року у справі № 459/2566/21 (провадження № 61-7127св22).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку , що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Харківського районного суду Харківської області про стягнення моральної шкоди слід закрити, так як такі вимоги не підлягають розгляду в порядку в цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Харківського районного суду Харківської області про стягнення моральної шкоди закрити на підставі п.1.ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М.Карпин