справа № 757/4091/20
провадження № 22-з/824/283/2026
головуючий у суді І інстанції Остапчук Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 7 липня 2025 року у справі за заявою представника Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Ярового Ярослава Валерійовича про виправлення описки у виконавчому документі,
У грудні 2024 року Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві звернулось до суду із заявою про виправлення описки у виконавчому документі.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року заяву представника Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Ярового Ярослава Валерійовича про виправлення описки у виконавчому документі задоволено.
Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.
Постановою Київського апеляційного суду від 3 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 7 липня 2025 року скасовано. У задоволенні заяви про виправлення описки у виконавчому документі відмовлено.
16 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (направлена на адресу суду через «Електронний суд» 16 лютого 2026 року, в якій ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 3 200грн.
Звертає увагу, що заперечень про неспівмірність чи недоведеність судових витрат, клопотань про їх зменшення або про відмову в їх стягненні - від інших учасників справи до суду не надходило, і під час розгляду справи в судовому засіданні не заявлялось.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг: ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, стягувач до постановлення ухвали про задоволення заяви про виправлення описки, 16 червня 2025 року звертався до суду першої інстанції із заявою про стягнення судових витрат, до якої додав докази на підтвердження здійснення судових витрат на професійну правову допомогу адвоката при розгляді вказаної справи в суді першої інстанції в загальному розмірі 3 200 грн. А саме: копія договору про надання правничої допомоги №5302/21 від 30 березня 2021 року; копію додаткової угоди №77 від 6 грудня 2024 року до договору правової допомоги; копія детального опису (акта) від 16 червня 2025 року виконаних послуг за додатковою угодою №77; копія свідоцтва адвоката.
Матеріалами справи також встановлено, що всі докази понесення витрат на правову допомогу у суді першої інстанції були направлені сторонам.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2021 року між АБ «АРСЕНА МАРИГУШКІНА» та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір №5302/21 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу.
Відповідно до п. 4.1 договору, за виконання даного Договору Клієнт зобов`язується сплатити на користь Бюро, витрати на професійну правничу (правову) допомогу, а тому числі гонорар у розмірі та порядку, визначеному за домовленістю сторін. Судові витрати сплачуються окремо від суми гонорару. Сума витрат на професійну правничу допомогу та гонорару (винагороди) визначається у Додатковий Угодах, які є додатками до цього Договору та є його невід`ємними частинами. В зазначених Додаткових Угодах визначається порядок, спосіб та терміни оплати витрат на професійну правничу допомогу та гонорару.
Як вбачається із додаткової угоди № 77 від 6 грудня 224 року до договору про надання правничої допомоги № 5302/21 від 30 березня 2021 року, АБ «АРСЕНА МАРИГУШКІНА» було надано послуги на суму 3 200 грн.
Відповідн6о до детального опису (акта) наданої правової допомоги № 077-5302/21 за договором про надання правничої допомоги № 5302/21 від 30 березня 2021 року та додатковою угодою № 77 до нього АБ «АРСЕНА МАРИГУШКІНА» було надано послуги на суму 3 200 грн.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені у заяві витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 200 грн є доведеними.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.
Як вбачається із матеріалів справи, заперечень про неспівмірність чи недоведеність судових витрат, клопотань про їх зменшення або про відмову в їх стягненні - від інших учасників справи до суду не надходило, і під час розгляду справи в судовому засіданні не заявлялось.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та стягнення таких витрат у розмірі 3 200 грн та відшкодування цієї суми за рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, апеляційний суд,
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 7 липня 2025 року у справі за заявою представника Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Ярового Ярослава Валерійовича про виправлення описки у виконавчому документі задовольнити.
Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.
Додаткова постанова набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько