ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11лютого 2026 року

м. Київ

справа № 372/5506/23

провадження № 61-8194св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника Київської обласної прокуратури на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року у складі судді Висоцької Г. В., додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року у складі судді Висоцької Г. В. та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року у складі колегії суддів: Нежура В. А., Верланова С. М., Соколової В. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року прокурор звернувся з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та повернення земельних ділянок.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2003 році громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства та видано державні акти.

У подальшому вказані громадяни на підставі договорів купівлі-продажу відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_5 , який 21 липня 2003 року отримав державний акт.

Далі, на підставі договорів купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року № 3110 та 3106 ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,5206 га та 0,5134 га відповідно за рахунок частин земельної ділянки площею 1,6233 га.

Після цього, ОСОБА_6 отримав державні акти на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0029, :03:040:0030, :03:040:0027, :03:040:0028.

У подальшому, ОСОБА_6 відчужив частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:040:0030 на користь ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2007 року за № 2634.

Також, ОСОБА_6 відчужив частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:040:0029 на користь ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2007 року за 2629.

Після цього, ОСОБА_7 видано державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0048 (частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:040:0029), :03:040:0047 (частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:040:0030).

Після цього, ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу відчужив земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0048 та :03:040:0047 ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_8 на підставі договорів купівлі-продажу відчужив на користь ОСОБА_9 земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0048 та :03:040:0047.

Також ОСОБА_6 відчужив на підставі договору купівлі-продажу земельну з кадастровим номером :03:040:0027 на користь ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_6 відчужив на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку (частина земельної ділянки площею 0,15 га із кадастровим номером :03:040:0029 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 316408) на користь ОСОБА_10 .

Окрім того, ОСОБА_6 відчужив на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,0456 га для ведення особистого селянського господарства (частина земельної ділянки площею 0,3706 га із кадастровим номером :03:040:0030 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 316409) на користь ОСОБА_10 .

Також, ОСОБА_6 відчужив на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,3634 га із кадастровим номером :03:040:0028 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд на користь ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_6 відчужив на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,0716 га для ведення особистого селянського господарства (частина земельної ділянки площею 0,3706 га із кадастровим номером :03:040:0030 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 316409) на користь ОСОБА_10 .

У подальшому, в ході виготовлення «Технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_10 , здійснено об`єднання земельних ділянок площею 0,0456 га (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7196, частина земельної ділянки площею 0,3706 га із кадастровим номером :03:040:0030), площею 0,3634 га із кадастровим номером :03:040:0028 (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7201) та площею 0,0716 га (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7206, частина земельної ділянки площею 0,3706 га з кадастровим номером :03:040:0030) у земельну ділянку площею 0,4806 га з присвоєнням останній кадастрового номеру :03:040:0051.

Крім того, в ході виготовлення вказаної технічної документації земельній ділянці площею 0,0563 га (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7191, частина земельної ділянки площею 0,15 га із кадастровим номером :03:040:0029) присвоєно кадастровий номер :03:040:0050.

У подальшому, ОСОБА_10 на підставі договорів купівлі-продажу від 23 квітня 2021 року № 370, 365, 360 відчужив земельні ділянки із кадастровими номерами :03:040:0050, :03:040:0051 і :03:040:0027 ОСОБА_1 , який на підставі заяви від 17 червня 2021 року № 2254 здійснив їх об`єднання у земельну ділянку площею 0,6869 га з кадастровим номером :03:040:0126, а на підставі заяви від 26 липня 2021 року № 3051 здійснив поділ вказаної вище ділянки на ділянку площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0127, площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0128, площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0129, площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0130 і площею 0,0469 га з кадастровим номером :03:040:0131.

Таким чином, земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:040:0127, :03:040:0128, :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131, :03:040:0048 та :03:040:0047, загальною площею 1,034 га є частинами земельних ділянок загальною площею 1,6233 га, що відведені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради від 29 травня 2003 року № 115/319, № 115/318, № 115/317 та від 10 липня 2003 року № 133/232.

Державним реєстратором 08 вересня 2021 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131 за ОСОБА_1 .

Але відведення у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відбулося з порушенням вимог земельного законодавства, так як вказані земельні ділянки відносяться до земель водного фонду. У зв`язку з чим, подальше набуття ОСОБА_1 у приватну власність земельних ділянок: площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0129, площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0130 і площею 0,0469 га з кадастровим номером :03:040:0131, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства та рішення державних реєстраторів Козинської селищної ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери: 60237506, 60237862 та 60238127 від 08 вересня 2021 року є незаконними, тому підлягають скасуванню, а земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0129, :03:040:0130 та :03:040:0131 підлягають поверненню з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Козинської селищної ради.

На підставі викладеного прокурор просив:

усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду площею 0,16 га із кадастровим номером :03:040:0129, площею 0,16 га із кадастровим номером :03:040:0130, площею 0,0469 га із кадастровим номером :03:040:0131, шляхом скасування рішень державного реєстратора Козинської селищної ради Тимченка А. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 60237506, 60237862, 60238127 від 08 вересня 2021 року та здійсненої на їх підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_1 , з одночасним припиненням права власності останнього на вказані земельні ділянки;

усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами: :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131 шляхом їх повернення на користь Козинської селищної територіальної громади в особі Козинської селищної ради з незаконного володіння ОСОБА_1 з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року в задоволенні позовних вимог керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельними ділянками шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та повернення земельних ділянок - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, щопрокурором не доведено факт належності спірних земельних ділянок до земель водного фонду, на які поширюється режим водозахисних смуг.

Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 206 023, 29 грн.

Суд виходив з того, що в матеріалах справи наявний висновок експерта за результатами земельно-технічної експертизи № 1-14/02 від 14 лютого 2024 року. Для проведення експертизи відповідачем укладений договір №1/Е-11/12 про надання послуг з організації та проведення експертизи. Такий договір та докази оплати за підготовку експертного висновку на загальну суму 118 023,29 грн додані до відзиву. Крім того, представником відповідача долучено до матеріалів справи платіжну інструкцію на суму 52 000,00 грн від 29 грудня 2024 року № МВ56999805, що підтверджує додаткову сплату послуг щодо проведення експертизи на підставі договору № 1/Е-11/12. Отже, загальний розмір витрат відповідача на проведення вказаної експертизи становить 170 023,29 грн.

В матеріалах справи міститься також висновок комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 5112/5113/24-41 від 05 липня 2024 року. Вказаний висновок виготовлено експертами на підставі договору № 1103/04-24 від 17 квітня 2024 року. Документи, що підтверджують розмір витрат відповідача на проведення вказаної вище експертизи в сумі 36 000,00 грн долучено до матеріалів справи за заявою представника від 21 травня 2024 року.

Таким чином, загальний розмір понесених відповідачем витрат у зв`язку із розглядом справи, що складається з витрат на підготовку зазначених вище експертних висновків, становить 206 023,29 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 рокуапеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року залишено без змін. Додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 31жовтня 2024 року змінено, зменшено судові витрати, що підлягають стягненню з 206 023,29 грн до 36 000 грн.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що доведення статусу водного об`єкту, на березі якого розташовані спірні земельні ділянки, як водойми чи річки, а не тільки як дренажного каналу, покладено саме на прокурора. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що прокурором не доведено в цій справі факт належності спірних земельних ділянок до земель водного фонду, на які поширюється режим водозахисних смуг, та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення та фактично зводяться до його незгоди з висновками суду. При цьому докази та обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та при їх дослідженні і встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю.

Разом з цим, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні з таких підстав. Задовольняючи заяву про стягнення судових витрат у повному обсязі, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що судові витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 206 023, 29 грн, є витратами, які ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом справи, тому вони підлягають стягненню із Київської обласної прокуратури на користь останнього.

Разом з цим, як видно зі змісту рішення суду першої інстанції, висновок експерта за результатом земельно-технічної експертизи № 1-14/02 від 14 лютого 2024 року не був використаний судом під час ухвалення рішення. Зазначену експертизу було проведено з ініціативи та на замовлення відповідача. Тому колегія суддів вважала, що витрати, понесені ОСОБА_1 на проведення цієї експертизи не належать до витрат, які ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом справи та не підлягають стягненню з прокуратури на його користь.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду по суті заявлених вимог, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін. Додаткове рішення суду слід змінити, зменшивши судові витрати, що підлягають стягненню з 206 023,29 грн до 36 000 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У червні 2025 року перший заступник Київської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року, в якій просив скасувати судові рішення, прийнявши нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суди не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду у наступних постановах: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, відповідно до яких право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам;

від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 487/10127/14-ц, від 11 червня 2020 року у справі № 359/2814/18-ц, відповідно до яких земельна ділянка, що перебуває в обмеженому обороті, не може передаватись у приватну власність;

від 12 липня 2023 року у справі № 910/5080/21, від 19 вересня 2019 року у справі № 924/831/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 12 червня 2020 року у справі № 906/775/17, від 25 червня 2020 року у справі № 924/233/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13, від 06 липня 2022 року у справі № 910/6210/20, від 30 березня 2023 року у справі № 9005/2307/21 щодо обов`язку суду у дотриманні вимог щодо всебічності, повноті й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;

від 05 березня 2024 року у справі № 320/4225/21 щодо розмежування режиму (правового статусу) прибережної захисної смуги по відношенню до містобудівної документації (Детального плану території);

від 27 січня 2021 року у справі № 461/3675/17 і від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 щодо використання у цивільній справі матеріалів кримінального провадження.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2025 року ОСОБА_1 подав відзив, який підписаний представником ОСОБА_11, просив касаційну скаргу Київської обласної прокуратури на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року залишити без задоволення. Оскаржені судові рішення залишити без змін.

Відзив обґрунтований тим, що:

зазначені скаржником постанови Верховного Суду, або взагалі не містять правових висновків щодо застосування норм матеріального права, або містять висновки про застосування норм матеріального права у справах, які не є подібними даній справі, оскільки суб`єктний склад учасників відносин, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судами фактичні обставини не є тотожним до даної справи;

з огляду на предмет, підстави позову та встановлені судами фактичні обставини у цій справі, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права, викладеним у зазначених Скаржником постановах;

фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди скаржника з висновками судів щодо встановлених обставин справи та зводяться до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів;

судами попередніх інстанцій було досліджено подані докази як стороною позивача, так і стороною відповідача, надано їм належну оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення;

у даній справі оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій є достатньо вмотивованими, суди навели аргументи та докази на підставі яких вони прийшли до висновку, що спірні земельні ділянки не відносяться до земель водного фонду, і, як наслідок, ухвалили законні та обґрунтовані рішення;

в судовому засіданні 26 квітня 2024 року від представника позивача не надходило будь-яких заперечень щодо проведення експертизи на замовлення відповідача, а заявлене позивачем клопотання про призначення експертизи не було ним підтримано з огляду на включення до переліку питань, що ставляться на вирішення експертам згідно із заявою відповідача, також і питань, що були зазначені в клопотанні позивача про призначення експертизи від 28 березня 2024 року. Експертам були передані матеріали даної цивільної справи, в тому числі протокол огляду, листи ТОВ «Геоматичні рішення» та ТОВ «Компас ГЕО», на які посилається скаржник у своєму позові та касаційній скарзі. За таких обставин, безпідставним є твердження прокурора про неузгодження зі сторонами у справі питань, що ставилися на дослідження експертам на замовлення відповідача. Наступна поведінка скаржника (відсутність будь-яких заперечень щодо проведення експертизи на замовлення відповідача з відповідним переліком питань, пасивна поведінка позивача щодо призначення експертизи з необхідними йому переліком питань) вказує на його повну згоду з переліком питань, що були поставлені відповідачем на вирішення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповіді на які викладені у висновку експертизи;

позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що підтверджує статус найближчого до спірних земельних ділянок водного об`єкту.Наявні в матеріалах справи докази однозначно підтверджують ту обставину, що найближчим до спірних земельних ділянок водним об`єктом є дренажний канал;

як лист ТОВ «Компас Гео» № 8.12 (без дати), так й протокол огляду від 25 листопада 2022 року є такими, що отримані без додержання порядку здобуття доказів, передбаченого КПК України, тобто - недопустимими доказами (в розумінні чинного кримінального процесуального законодавства), які не можна використовувати при прийнятті процесуальних рішень та ухваленні судових рішень. В будь-якому випадку, як лист ТОВ «Компас Гео» № 8.12 (без дати), так й протокол огляду від 25 листопада 2022 року не містять відомостей на підтвердження припущень про перебування належних відповідачу відповідних земельних ділянок в межах прибережних смуг вздовж будь-якого з водних об`єктів, а відтак - про факт приналежності цих земельних ділянок до земель водного фонду.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 372/5506/23 та витребувано справу з суду першої інстанції.

У жовтні 2025 року матеріали справи № 372/5506/23 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2025 року у задоволенні клопотань першого заступника Київської обласної прокуратури про повідомлення Київську обласну прокуратуру про час, місце розгляду справи та проведення розгляду справи в судовому засіданні за участю Офісу Генерального прокурора та ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_11, про повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та виклик у судове засідання для надання пояснень відмовлено.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 03 липня 2025 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 487/10127/14-ц, від 11 червня 2020 року у справі № 359/281/18-ц, від 12 липня 2023 року у справі № 910/5080/21, від 19 вересня 2019 року у справі № 924/831/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 12 червня 2020 року у справі № 906/775/17, від 25 червня 2020 року у справі № 924/233/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13, від 06 липня 2022 року у справі № 910/6210/20, від 30 березня 2023 року у справі № 905/2307/21 (905/496/22), від 05 березня 2024 року у справі № 320/4225/21, від 27 січня 2021 року у справі № 461/3675/17, від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18, від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, від 16 червня 2021 року у справі № 805/2784/17-а, від 15 грудня 2021 року у справі № 161/3482/21 та у постанові Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року у справі № 6-123цс13 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).

Фактичні обставини

Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 29 травня 2003 року № 115/319 «Про приватизацію земельної ділянки» затверджено матеріали інвентаризації присадибної ділянки громадянки ОСОБА_2 та передано останній безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 , площею 0,603 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. У подальшому, ОСОБА_2 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 270979.

На підставі рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 29 травня 2003 року № 115/318 «Про приватизацію земельної ділянки» затверджено матеріали інвентаризації присадибної ділянки громадянки ОСОБА_3 та передано останній безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 , площею 0,238 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. У подальшому, ОСОБА_3 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 270981.

Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 29 травня 2003 року № 115/317 «Про приватизацію земельної ділянки» затверджено матеріали інвентаризації присадибної ділянки громадянина ОСОБА_4 та передано останньому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 розміром 0,472 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. У подальшому, ОСОБА_4 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 270980.

09 липня 2003 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 2919, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2922, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 2925, відчужили на користь ОСОБА_5 належні їм земельні ділянки площами 0,603 га, 0,238 га та 0,472 га.

Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 10 липня 2003 року № 133/232 «Про приватизацію земельної ділянки» затверджено матеріали інвентаризації присадибної ділянки громадянина ОСОБА_5 та передано останньому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 розміром 0,3103 га для ведення особистого селянського господарства.

21 липня 2003 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на землю серії Р2 № 361841 щодо земельної ділянки площею 1,6233 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, ведення особистого селянського господарства.

На підставі договорів купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року № 3110 та 3106 ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,5206 га та 0,5134 га за рахунок частин земельної ділянки площею 1,6233 га (належної ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 361841 від 21 липня 2003 року), тобто загальною площею 1,034 га.

Після цього, ОСОБА_6 оформив відповідну «Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області», у зв`язку з чим ОСОБА_6 видано: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 316408 на земельну ділянку площею 0,15 га із кадастровим номером :03:040:0029 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 316409 на земельну ділянку площею 0,3706 га із кадастровим номером :03:040:0030 для ведення особистого селянського господарства; державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 313299 на земельну ділянку площею 0,15 га із кадастровим номером :03:040:0027 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 313300 на земельну ділянку площею 0,3634 га із кадастровим номером :03:040:0028 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд.

23 квітня 2007 року ОСОБА_6 відчужив частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:040:0030 для ведення особистого селянського господарства площею 0,2534 га на користь ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу за № 2634.

Також, ОСОБА_6 відчужив частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:040:0029 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд площею 0,0937 га на користь ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2007 року за № 2629.

Після цього, ОСОБА_7 оформив відповідну «Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (на підставі документів про зміну власника) гр. ОСОБА_7 території смт. Козин Обухівського району Київської області», у зв`язку з чим ОСОБА_7 видано: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 715854 на земельну ділянку площею 0,0937 га із кадастровим номером :03:040:0048 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 715853 на земельну ділянку площею 0,2534 га із кадастровим номером :03:040:0047 для ведення особистого селянського господарства.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу № 4055 та 4057 відчужив на користь ОСОБА_8 земельні ділянки площею 0,0937 га з кадастровим номером :03:040:0048 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,2534 га із кадастровим номером :03:040:0047 для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, ОСОБА_8 отримав на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки (згідно договорів купівлі-продажу) ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства» державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 407406 щодо земельної ділянки площею 0,2534 га із кадастровим номером :03:040:0047 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 323855 щодо земельної ділянки площею 0,0937 га із кадастровим номером :03:040:0048.

Після цього, ОСОБА_8 на підставі договорів купівлі-продажу від 13 січня 2014 року № 245 та 251 відчужив на користь ОСОБА_9 земельні ділянки площею 0,0937 га із кадастровим номером :03:040:0048 та площею 0,2534 га із кадастровим номером :03:040:0047.

21 вересня 2007 року ОСОБА_6 відчужив на підставі договорів купівлі-продажу № 7186, 7191, 7196, 7201, 7206 земельні ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :03:040:0027 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд, площею 0,15 га із кадастровим номером :03:040:0029, площею 0,0456 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3634 га із кадастровим номером :03:040:0028 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд та площею 0,0716 га для ведення особистого селянського господарства на користь ОСОБА_10 .

В подальшому, в ході виготовлення «Технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства (згідно договору купівлі-продажу) на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області (в смт. Козин, вул. Старокиївська, ТОВ «Конча-Заспа Озерна»)» здійснено об`єднання земельних ділянок площею 0,0456 га (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7196, частина земельної ділянки площею 0,3706 га із кадастровим номером :03:040:0030), площею 0,3634 га із кадастровим номером :03:040:0028 (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7201) та площею 0,0716 га (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7206, частина земельної ділянки площею 0,3706 га із кадастровим номером :03:040:0030) у земельну ділянку площею 0,4806 га із присвоєнням останній кадастрового номеру :03:040:0051.

Крім того, в ході виготовлення вказаної технічної документації земельній ділянці площею 0,0563 га (згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року № 7191, частина земельної ділянки площею 0,15 га із кадастровим номером :03:040:0029) присвоєно кадастровий номер :03:040:0050.

У подальшому, ОСОБА_10 на підставі договорів купівлі-продажу від 23 квітня 2021 року № 370, 365, 360 відчужив земельні ділянки із кадастровими номерами :03:040:0050, :03:040:0051 і :03:040:0027 ОСОБА_1 , який на підставі заяви від 17 червня 2021 року № 2254 здійснив їх об`єднання у земельну ділянку площею 0,6869 га з кадастровим номером :03:040:0126, а на підставі заяви від 26 липня 2021 року № 3051 здійснив поділ вказаної вище ділянки на ділянку площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0127, площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0128, площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0129, площею 0,16 га з кадастровим номером :03:040:0130 і площею 0,0469 га з кадастровим номером :03:040:0131.

08 вересня 2021 року державним реєстратором Козинської селищної ради Тимченком А. С. прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери: 60237506 від на земельну ділянку з кадастровим номером :03:040:0129, площею 0,16 га, 60237862 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:040:0130, площею 0,16 га, 60238127 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:040:0131, площею 0,0469 га за ОСОБА_1 .

Як вбачається із висновку комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 05 липня 2024 року № 5112/51113/24-41, на вказані спірні земельні ділянки відповідно до наданих експертові документів та приписів статей 60, 63 ЗК України, статей 88, 91 ВК України, розповсюджується режим смуги відведення, який на відміну від прибережних захисних смуг, становить 2 м за законодавством. Відповідно спірні земельні ділянки перебувають поза межами 2 метрових смуг відведення дренажного каналу масиву Конча-Заспа-Плюти, а як вбачається із цього ж висновку експерта розташовані від урізу води дренажного каналу на відстані 25,81 метри.

В листі Козинської селищної ради від 23 січня 2023 року, зазначено, що згідно чинної на територію смт. Козин містобудівної документації Детального плану території смт. Козин Обухівського району Київської області (частини населеного пункту), затвердженої рішенням Козинської селищної ради від 23 липня 2013 року № 1, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0127, :03:040:00128, :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131 розташовані біля водойми, яка є дренажним каналом - штучною гідротехнічною спорудою.

Листом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 2627/09-06/14-2023 від 20 грудня 2023 року повідомлено, що відповідно до частини 3 статті 60 ЗК України межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель. Прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для і інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Крім цього, відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року (додаток 6 - Перелік обмежень щодо використання земель та земельних ділянок) прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах є обмеженням щодо використання земельних ділянок, відомості про яке вносяться до Державного земельного кадастру. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Відповідно до Детального плану території смт. Козин (частини населеного пункту) земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0127, :03:040:00128, :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131 не розташовані в межах прибережної захисної смуги річки Козинка, а межують із прибережною захисною смугою дренажного каналу.

Згідно з висновком Обухівського районного відділу земельних ресурсів № 6218 від 20 жовтня 2005 року Про наявні обмеження на використання земельних ділянок (згідно документі про зміну власників) на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, будь-яких обмежень не встановлено.

Як встановлено із висновку Обухівського районного відділу земельних ресурсів № 2230 від 07 липня 2005 року Про обмеження (обтяження) по використанню земельної ділянки, земельна ділянка площею 0,5206 га надана у власність на підставі державного акта Р2 №361841 для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, ведення особистого селянського господарства (у подальшому була відчужена ОСОБА_1 ).

Висновком відділу містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 14 травня 2021 року № 218/21-22 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій змінюється цільове призначення, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,4806 га відповідно до детального плану території смт. Козин Обухівського району Київської області (частина населеного пункту), розташована в існуючих межах населеного пункту на території житлової забудови, а також частково (площею 0,0031 га) в охоронній зоні навколо (вздовж) об`єкта транспорту. Будь-яких застережень щодо приналежності земельної ділянки до водного фонду не зазначено.

Позиція Верховного Суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України).

Згідно з статтею 19 ЗК України за основним цільовим призначенням землі України поділяються, зокрема, на землі рекреаційного призначення, землі водного фонду.

Відповідно до частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України).

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, і додаток 13 до цих правил).

Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України.

Наведений висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (див. також висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-71цс18).

Зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19)).

Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)).

У справі, що переглядається:

звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на те, що спірні земельні ділянки розташовані в межах земель водного фонду, що підтверджується відомостями ТОВ «Геоматичні рішення» та ТОВ «Компас Гео», протоколом огляду у кримінальному провадженні;

відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведений факт належності спірних земельних ділянок до земель водного фонду, на які поширюється режим водозахисних смуг;

залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з висновку комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 05 липня 2024 року № 5112/51113/24-41, за яким на вказані спірні земельні ділянки відповідно до наданих експертові документів та приписів статей 60, 63 ЗК України, статей 88, 91 ВК України, розповсюджується режим смуги відведення, який на відміну від прибережних захисних смуг, становить 2 м за законодавством. Відповідно спірні земельні ділянки перебувають поза межами 2 метрових смуг відведення дренажного каналу масиву Конча-Заспа-Плюти, а, як вбачається з цього ж висновку експерта, розташовані від урізу води дренажного каналу на відстані 25,81 м.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у редакції, що діяла на час розгляду справи у суді першої інстанції, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі № 723/3691/13-ц (провадження № 14-14свц25) зазначено, що «усебічність та повнота розгляду справи передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також взаємного зв`язку доказів у сукупності. Як уже зазначалося, згідно з імперативними приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) сформульовано правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Верховний Суд є судом оцінки права, а не встановлення факту. Встановлення фактичних обставин справи та надання оцінки доказам належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій як судів з`ясування фактів, тоді як до повноважень суду касаційної інстанції належить перевірка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права».

За таких обставин, встановивши, що спірні земельні ділянки не належать до земель водного фонду суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що висновок експертизи проведений на замовлення відповідача та питання, які були поставлені, не узгоджені зі сторонами, безпідставні.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

28 березня 2024 року прокурор надав суду клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, в якому просив поставити питання: на якій відстані від урізу найближчого водного об`єкта знаходяться земельні ділянки з кадастровими номерами :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131, яка крутизна схилів прибрежної захисної смуги такого водного об`єкта? чи є накладення меж земельних ділянок з кадастровими номерами :03:040:0129, :03:040:0130, :03:040:0131 на межі прибрежної захисної смуги найближчого водного об`єкта, у тому числі річки Козинка? Якщо так, який відсоток накладення з урахуванням крутизни схилів прибрежної захисної смуги такого водного об`єкта? Проведення експертизи просив доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т. 3 а. с. 160-165);

в судовому засіданні 26 квітня 2024 року прокурор підтримав заявлене клопотання, відповідач надав клопотання про відкладення підготовчого засідання, оскільки 08 квітня 2024 року він звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з заявою про ведення комплексної земельно-технічної експертизи, розгляд справи був відкладений (т. 3 а. с. 167-177);

05 липня 2024 року проведено комплексну земельно-технічну експертизу, висновок якої долучений до матеріалів справи (т. 4 а. с. 34-91). За змістом висновку в ньому містяться, в тому числі відповіді на питання, які просив поставити експертам прокурор.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суди не застосували висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 487/10127/14-ц, від 11 червня 2020 року у справі № 359/2814/18-ц, від 12 липня 2023 року у справі № 910/5080/21, від 19 вересня 2019 року у справі № 924/831/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 12 червня 2020 року у справі № 906/775/17, від 25 червня 2020 року у справі № 924/233/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13, від 06 липня 2022 року у справі № 910/6210/20, від 30 березня 2023 року у справі № 9005/2307/21, не можуть бути підставами для скасування судових рішень, оскільки здійснені за інших фактичних обставин.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права щодо суті спору в оскарженій частині, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21)).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. Таким чином, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення підлягають залишенню без змін, то підстав для здійснення нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу першого заступника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко