ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 552/5788/23

провадження № 61-2513св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Полтавська міська рада, ОСОБА_2 ,

третя особа - Перша полтавська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2024 року у складі судді

Турченко Т. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Карпушина Г. Л.,

Пікуля В. П.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа - Перша полтавська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача,

ОСОБА_4 , який 04 червня 2018 року склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів сину, ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що на день смерті батька він з ним не проживав та не був зареєстрований за однією адресою.

25 серпня 2023 року ОСОБА_5 за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , проте постановою від

25 серпня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що він не подав документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, та пропустив шестимісячний строк на звернення із заявою про прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що він не міг вчасно подати відповідні документи, оскільки

з 2021 року відкрив шенгенську візу та працює водієм за кордоном дотепер. Крім того, на пропуск строку для прийняття спадщини вплинув також тяжкий моральний стан, який виник після смерті батька та через військову агресію рф проти України.

Також позивач вказував, що внаслідок ведення на території України воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» змінено особливості спадкування під час воєнного стану, зокрема зупинено перебіг строку прийняття спадщини на час воєнного стану, що надало позивачу обґрунтовані очікування з реалізації прав спадкування.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив встановити йому додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2024 року

в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що пропуск позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини не пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2024 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився

з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги

27 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року й ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не міг вчасно подати відповідні документи, оскільки з 2021 року відкрив шенгенську візу та дотепер працює водієм за кордоном. Тому у зв`язку із зайнятістю, перебуванням в постійних відрядженнях не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Заявник вказує, що позивач мав намір взяти відпустку та подати заяву про прийняття спадщини до органів нотаріату вчасно. Але з 19 червня 2023 року строки прийняття спадщини в Україні повернулися до довоєнних норм. А тому правова невизначеність, зумовлена істотними змінами законодавства щодо порядку спадкування в період воєнного стану, спричинила пропуск позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини. Також на пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини вплинув і моральний стан позивача, зумовлений смертю батька і військовою агресією рф проти України. Звертає увагу на те, що військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною, яка є поважною причиною пропуску строку на звернення до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Також вказує, що нотаріус, відкривши спадкову справу за заявою ОСОБА_2 , не повідомив позивача про її відкриття.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України

від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року

у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18,

від 16 серпня 2023 року у справі № 758/13293/18, від 07 серпня 2019 року

у справі № 629/1886/18, від 07 лютого 2024 року у справі № 474/454/18,

від 22 травня 2024 року у справі № 720/744/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункти 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи інших учасників справи

02 січня 2026 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого

2025 року - без змін.

Відзив мотивований тим, що оскаржувані судові рішення ухвалено відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Полтави.

08 квітня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 .

04 червня 2018 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті усе майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось

і з чого б воно не складалось, а також усе те, на що він за законом матиме право, заповів сину ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

28 березня 2023 року із заявою про прийняття спадщини щодо майна спадкодавця ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_2 , у зв`язку з чим державний нотаріус завів спадкову справу № 66/2023.

Згідно з довіреністю, виданою 10 липня 2023 року у м. Гданськ Республіки Польща, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_5 бути його представником при веденні справ з оформлення його спадкових справ на нерухоме майно, яке залишилося після смерті його батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_8 .

25 серпня 2023 року ОСОБА_5 як представник ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Шестун Н. Г. із заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Шестун Н. Г. від 25 серпня 2023 року відмовлено ОСОБА_5 , представнику ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказував, що у встановлений законодавством строк він із заявою про прийняття спадщини після померлого батька до нотаріальної контори не звернувся, оскільки із засобів масової інформації йому було відомо, що внаслідок ведення на території України воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» змінено особливості спадкування під час воєнного стану, зокрема зупинено перебіг строку прийняття спадщини на час воєнного стану, що надало позивачу обґрунтовані очікування з реалізації прав спадкування.

Надаючи оцінку цим доводам, колегія суддів враховує таке.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем,

у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини;

2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини;

3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна,

насамперед, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України

від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року

у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16,

від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі

№ 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

У справі, що переглядається, встановлено, що спадкодавець

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У цій справі суди досліджували поважність причин пропуску позивачем шестимісячного строку з 07 січня 2023 року (день смерті ОСОБА_4 ). Останнім днем подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини

є 07 липня 2023 року.

Із матеріалів справи відомо, що 25 серпня 2023 року ОСОБА_5 як представник ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Шестун Н. Г. із заявою про прийняття спадщини.

У пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року

№ 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини станом на 07 січня 2023 року) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року

№ 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» виключено пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року

№ 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів,

а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність

і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним

у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, неналежним чином оцінив доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька, не звернув достатньої уваги на посилання позивача на нечіткість норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини

в період дії воєнного стану, а також на незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням представника

ОСОБА_1 до нотаріуса й поданням позову у цій справі.

Верховний Суд, оцінивши доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, взявши до уваги незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням представника ОСОБА_1 до нотаріуса й поданням позову у цій справі, дійшов висновку, що встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 пропустив

з поважних причин, а тому заявлені вимоги слід задовольнити частково

і визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 3 (три) місяці, початок якого відраховувати з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Визначений судом строк тривалістю 3 (три) місяці, на переконання суду,

є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 412 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року слід скасувати й ухвалити у справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи відомо, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Таким чином, ОСОБА_1 є особою, яка звільнена від сплати судового збору,

у зв`язку з чим судовий збір за подання позовної заяви і касаційної скарги він не сплачував. При цьому судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 610,40 грн ОСОБА_1 сплатив.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів того, що ОСОБА_2 є особою, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», в матеріалах справи немає.

За таких обставин судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 073,60 грн і касаційної скарги в розмірі 2 147,20 грн, а всього 3 220,80 грн, слід стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави,

а судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги

в розмірі 1 610,40 грн слід стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року скасувати й ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа - Перша полтавська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю

в 3 (три) місяці, початок якого відраховувати з дня набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК

у м.Києві/м.Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 3 220,80 грн (три тисячі двісті двадцять гривень вісімдесят копійок) за подання позовної заяви і касаційної скарги.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 1 610,40 грн (одна тисяча шістсот десять гривень сорок копійок) судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов