Справа № 188/1296/25
Провадження № 2-о/188/14/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Бібікова В.В.

справа №188/1296/25

Заявник: ОСОБА_1

Представник заявника: ОСОБА_2

Заінтересовані особи:

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- ОСОБА_3

- ОСОБА_4

-Зозуля Ольга Степанівна

- Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області

про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначено, що 06.01.2025 р. ОСОБА_1 , поштовим відправленням направив на адресу голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про відстрочку від мобілізації з додатками до неї на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із тим, що Позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, а саме: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Заявник зазначає, що на його отриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, на користь яких він сплачує аліменти та яким він додатково допомагає матеріально для придбання одежі, забезпечення культурного розвитку та інші витрати за потреби. Заявник зазначає, що матері дітей ніде не працюють і утримання дітей повністю лежить на Заявникові.

Факт народження та утримання дітей, Заявник підтверджує наявними копіями свідоцтв про народження дітей, копіями виконавчих листів про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , довідок ВДВС про відсутність боргів, квитанції про сплату аліментів в добровільному порядку ОСОБА_7 .

За результатами розгляду поданої Заявником Заяви про відстрочку, комісія при ІНФОРМАЦІЯ_6 вирішила відмовити Заявнику в наданні відстрочки від призову до лав ЗСУ у зв`язку із тим, що Заявник не підтвердив факт утримання трьох дітей.

Відповідне рішення було надано представнику Заявника на його адвокатський запит лише 20 березня 2025 р. після неодноразових його звернень.

Заявник та його представник, зазначають, що за наслідками відомостей зазначених у відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 , із якою вони не згодні, у Заявника виникла необхідність встановлення в судовому порядку юридичного факту щодо утримання ним трьох неповнолітніх дітей, шляхом визнання певних юридичних фактів.

Заявник зазначає, що регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України.

Просить заяву задовольнити.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав подану заяву і зазначив, що факт перебування на утриманні заявника його трьох неповнолітніх дітей не визнається ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вони вимушені звернутись до суду в окремому провадженні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що існує публічно-правовий спір, так як ІНФОРМАЦІЯ_7 є суб`єктом владних повноважень, а тому спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, просить розглянути заяву без представника ІНФОРМАЦІЯ_8 та залишити подану ОСОБА_1 заяву без розгляду.

. Вивчивши заяву та документи додані до неї приходжу до висновку про необхідність залишити заяву без розгляду з наступних підстав.

У відповідності ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ключовим в окремому провадженні є підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В даному випадку при вирішенні зазначеного питання суд повинен з`ясувати фактичні обставини, правову позицію матері кожної дитини і факт участі батька дітей в їх матеріальному забезпеченні, а тому існує спір про право.

Висновки суду не суперечать практиці Верховного суду і відповідають Правовій позиції у Постанові КЦС ВС від 04.12.2024 у справі № 551/812/23 (№ в ЄДРСР 123658923) де зазначено, що існування спору про право щодо участі батька дитини в її матеріальному забезпеченні / утриманні не може з`ясовуватися безвідносно до дій батька дитини, тому має вирішуватися за загальним правилом у межах спору про право у позовному провадженні.

У справі № 551/812/23 Верховний Суд скасував рішення судів попередніх інстанцій, якими задоволено заяву про встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох неповнолітніх дітей віком до 18 років, в тому числі і доньки дружини від попереднього шлюбу, заяву залишив без розгляду.

Таким чином суд приходить до висновку, із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі. Така класифікація відповідає римській максимі ex facto ius oritur (право виникає з факту).

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у не права, за захистом якого вона звернулась до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 265, 315-319 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна