Справа № 642/6912/25
Провадження № 2/642/274/26
09 лютого 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді- Пашнєва В.Г.,
за участю секретаря- Степанової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
30.11.2025 позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 120 202,98 грн.
Ухвалою Холодногірського районного суду міста Харкова від 07.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовні заяві просив розглядати справи за його відсутністю, проти заочного вирішення справи не заперечував.
Копію ухвали про відкриття провадження, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
В постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 752/5046/22 вказано, що: «Аргументи заявника про те, що суд не повідомив його про розгляд справи, є необґрунтованими, оскільки кореспонденція, а саме судова повістка-повідомлення про розгляд справи була повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». З огляду на те що кореспонденція, яка була повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України він є таким, що її отримав».
Відповідач в судове засідання до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиву на позовну заяву не надав.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з постановою Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2025 в справі №953/418/25, яка набрала законної сили 07.03.2025, встановлено, що 20.12.2024 о 21.34 год. в м. Харкові по вул. Шевченка, 216-Б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Vіvаrо, р.н. НОМЕР_2 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, на надав перевагу в русі транспортному засобу Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.11 ПДР України.
Крім, того, 20.12.2024 о 21.34 год. в м. Харкові по вул. Шевченка, 216-Б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Vіvаrо, р.н. НОМЕР_2 , став учасником ДТП та з невідомих причин залишив місце події. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «а» ПДР України.
Зазначеною постановою суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення відповідачем вимог п.п. 16.11, 2.10а. Правил дорожнього руху України, а тому визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-2, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Власником транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 є ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Opel Vіvаrо реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.
20.03.2025 власник автомобіля ОСОБА_2 через свого представника адвоката Горбуліної Є.С. звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 20.12.2024.
Відповідно до звіту № 120/25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23.04.2025, ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП 20.12.2024, до настання пошкоджень складає - 145 382,10 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП 20.12.2024, складає - 697 522,68 грн.
Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно не обґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
Відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Для визначення в подальшому розміру регламентної виплати, МТСБУ замовлено розміщення, з метою визначення залишкової вартості транспортного засобу.
З метою визначення вартості пошкодженого автомобіля потерпілої сторони після ДТП, позивач скористався послугами ТОВ «Аудатекс Україна» та замовив розміщення на ресурсах інтернет-аукціону інформації про пошкоджений автомобіль, що підтверджується доданою копією зобов`язуючої пропозиції, за результатами якої встановлено, що вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний № НОМЕР_1 у пошкодженому стані становить 30 000,00 грн.
Відповідно до частини 3, статті 28 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3720-ІХ, вимог п. 7.19 Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092. та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 24 листопада 2003р. За № 1074/8395; (Із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 8 грудня 2004 року № 137/5/2732, від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159, від 21 жовтня 2019 року № 3207/5/1033, від 24 травня 2022 року № 2060/5/496.) та приймаючи до уваги документи надані по справі провідним експертом відділу експертиз складено розрахунок вартості транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний № НОМЕР_1 після ДТП та розміру регламентної виплати від 12.05.2025 визначений розмір регламентної виплати в сумі 115 382,10грн.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей.
Відповідно до положень п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 39.1. ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.
Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом № 1961-IV, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV).
Відповідно до пункту 41.4. статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
Згідно із положеннями ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Моторне (транспортне) страхове бюро України після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (підпункт 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV);
Отже, суб`єкт, до якого Моторне (транспортне) страхове бюро України може заявити регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV), воно набуває право на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності.
Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).
Такої ж правової позиції дотрималась Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 16.11.2016 року у справі за № 6-2188цс16.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом.
Згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ.
Згідно з пунктом 41.4. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону.
Тобто, у МТСБУ є всі наявні правові підстави для відшкодування понесених цитрат з винуватця, які були пов`язані з розглядом страхового випадку, що також підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема, Постановою від 30.03.2020 року по справі № 619/156/20.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 120 202,98 грн, з яких: 115 382,10 грн - сума сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, 2 550,00грн. сума понесених витрат на встановлення розміру збитків та 2 270,88 грн сума понесених витрат на визначення вартості автомобіля потерпілого після ДТП, оскільки дана особа на момент дорожньо-транспортної пригоди не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А відтак, вимога позивача про стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.
На підставі ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 279-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України матеріальну шкоду в загальному розмірі 120 202 (сто двадцять тисяч двісті дві) гривень 98 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16.02.2026.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ідентифікаційний код юридичної особи: 21647131, місцезнаходження: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Суддя: В.Г. Пашнєв