Провадження 2/389/1383/25
Р І Ш Е Н Н Я

заочне

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Іршавської міської ради Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він перебував у шлюбі із відповідачем. Від вказаного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач покинула сім`ю у 2012 році та з того часу з сім`єю не проживає і жодного разу не відвідала сина. Позивач є інвалідом дитинства, утримувати та виховувати сина йому допомагає його мати ОСОБА_4 , яка проживає разом із ними. ОСОБА_2 вихованням та утриманням дитини не займається. Службі у справах дітей за місцем проживання ОСОБА_2 надала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення матері батьківських прав відносно її сина.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала, як і не надала заяви про розгляд справи без її участі, розгляд цивільної справи проводиться заочно.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконкомом Осійської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 10.03.2010 складено відповідний актовий запис № 8. Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 проживає разом із батьком ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , що підтверджено актом обстеження умов проживання служби у справах дітей Іршавської міської ради від 24.12.2024. умови проживання добрі, наявні всі комунікації, речі першої необхідності, для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови. За висновком комісії дитина проживає у задовільних умовах.

Хлопчик навчається у дев`ятому класі Осійського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені Федора Потушняка з першого класу. Відповідно до характеристики із навчального закладу вихованням хлопчика займається баба, постійно відвідує батьківські збори, забезпечує відвідування учнем навчального закладу. Мати хлопчика на зв`язок із класним керівником не виходить, у навчальному закладі за час навчання дитини не з`являлася.

Відповідно до довідки від сімейного лікаря №540 від 19.11.2024, за медичною допомогою відносно дитини ОСОБА_3 звертається баба хлопчика ОСОБА_4 .

Мати дитини ОСОБА_2 проживає в с. Володимирівка Кропивницького району Кіровоградської області разом зі своїм братом та матір`ю. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.01.2025 служби у справах дітей Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, будинок належить матері відповідача ОСОБА_5 . Відповідач власного житла не має, ніде не працює, доходу не має. ОСОБА_2 надала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Іршавської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.03.2025, мати дитини участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, життям, навчанням та здоров`ям не цікавиться, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, що свідчить про ухилення від своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування, приймаючи до уваги протокольне рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.03.2025, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «З та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів.

Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини).

У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своїх дітей, про їх фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, враховуючи, що діти знаходяться на повному утриманні та вихованні батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частина 2 статті 182 сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тож, враховуючи вищевикладене та те, що позивач позов підтримує, а відповідач не надала заперечення проти його задоволення, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, враховуючи ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача аліменти на утримання сина.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 263, 265, 273, 280-288, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку на дитину до досягнення ним повноліття, розпочавши стягнення з 08.09.2025.

Рішення у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа виконавчий комітет Іршавської міської ради Закарпатської області, як орган опіки та піклування, місце знаходження м. Іршава Хустський район Закарпатської області вул. Народна,2, .

Суддя В.В. Український