Справа № 161/3709/25 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/153/26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Здрилюк О. І.,

секретар с/з Прядун Ю. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, про усунення перешкод у здійсненні бабою її права щодо виховання внучки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_1 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року та на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що її син ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2024 року. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6 .

Позивачка також зазначала, що її внучка ОСОБА_6 залишилася проживати разом зі своєю матір?ю відповідачкою у цій справі ОСОБА_2 , а батько дитини ОСОБА_5 виїхав за кордон в Республіку Польща.

Вона прагне брати участь у вихованні внучки, бажає проводити час та спілкуватися з нею, брати участь у її духовному та фізичному розвитку, однак відповідачка чинить їй перешкоди у спілкуванні з внучкою.

Покликаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд зобов?язати відповідачку не чинити їй перешкоди у спілкуванні з внучкою ОСОБА_7 , встановити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з внучкою ОСОБА_7 шляхом надання їй можливості особисто вітати її зі святами (днем народження, днем Святого Миколая, Новим роком, Різдвом Христовим, Великоднем), визначити наступні способи участі у вихованні малолітньої внучки ОСОБА_6 , встановивши систематичні побачення та можливість вільного з нею спілкування, а саме у кожну другу суботу та неділю місяця з можливістю гостювання дитини за адресою проживання позивачки ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 .

Позивачка також просила суд стягнути з відповідачки у її користь судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року у цій справі позов задоволено частково.

Ухвалено зобов?язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди бабі ОСОБА_4 у спілкуванні з внучкою ОСОБА_6 .

Встановлено ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з внучкою ОСОБА_6 шляхом надання їй можливості особисто вітати її зі святами (днем народження, днем Святого Миколая, Новим роком, Різдвом Христовим, Великоднем).

Визначено ОСОБА_4 наступні способи участі у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_6 , встановивши побачення у вихідні дні, узгоджені з бабою та матір?ю дитини час і місці з обов?язковою участю дитини з її матір?ю ОСОБА_2 .

В решті позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2025 року у цій справі заяву представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Татарин В. М. про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Ухвалено стягнути із позивачки ОСОБА_4 в користь відповідачки ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись із ухваленими судовими рішеннями, позивачка ОСОБА_4 через свого представника адвоката Данилюк Я. П. подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному об?ємі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому просила апеляційну скаргу позивачки залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник позивачки апеляційну скаргу підтримала, просила скаргу задовольнити, відповідачка та її представник апеляційну скаргу заперечили, просили рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Судом за матеріалами справи встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 та відповідачка у цій справі - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а. с. 11).

Позивачка у цій справі ОСОБА_4 є бабою ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (батько ОСОБА_6 ) (а. с. 10).

На підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2024 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 14-17).

Згідно з наданою Комунальним закладом «Луцький заклад дошкільної освіти (ясла садок) № 13» характеристики на здобувача освіти ОСОБА_6 адаптація дитини до умов дитячого садка проходила швидко та у легкій формі. Дитина проживає із своєю матір?ю та бабою і дідом (батьки матері дитини). Матір дитини виконує всі обов?язки щодо виховання дівчинки. Батько дитини та його родичі за час перебування ОСОБА_8 у закладі дошкільної освіти жодного разу не відвідували заклад (а. с. 99).

Згідно із висновком органу опіки та піклування про визначення способу участі баби у вихованні малолітньої внуки ОСОБА_6 основною метою спілкування ОСОБА_4 зі своєю внучкою ОСОБА_7 є збереження соціальних зв?язків родини, при цьому не порушуючи інтереси дитини, адже центральне місце в цих відносинах посідає саме ОСОБА_8 .

Захищаючи інтереси дитини та беручи до уваги її вік, орган опіки і піклування встановив такий графік зустрічей баби з малолітньою внучкою:

- за бажанням та згодою дитини, при попередній домовленості в часі та за межами проживання ОСОБА_6 кожної другої та четвертої суботи місяця (для присутності мами при зустрічах враховувати думку дитини);

- після дня народження Вероніки, дня Святого Миколая, релігійних свят (Різдва Христового, Великодня) матері забезпечити зустрічі баби із внучкою (для присутності матері при зустрічах враховувати думку дитини);

- за бажанням дитини спілкування з бабою телефоном та в режимі «он-лайн» з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини та в обмежені спілкування в вечірній час, оскільки тривалі розмови по телефону можуть призвести до погіршення зору, порушення сну, а також до труднощів з концентрацією уваги у дівчинки.

Зустрічі проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров?я, інтересів, розкладу дня та режиму харчування і потреб дитини. Рекомендувати ОСОБА_4 за 2 (два) календарні дні попереджати матір дитини про зустріч з внучкою та можливі зміни. Рекомендувати ОСОБА_2 за 2 (два) календарні дні попереджати бабу про можливі зміни зустрічі з дитиною. Рекомендувати матері поважати права баби та не порушувати рішення органу опіки, не чинити перешкод у спілкуванні баби з внучкою (а. с. 128-130).

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання, що полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Пріоритетним інтересом є проживання дітей у сім`ї своїх батьків, проте право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.

Судом, крім того, встановлено, що баба дитини ОСОБА_4 та матір дитини ОСОБА_2 не можуть домовитися про участь баби ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з її внучкою ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом про усунення перешкод щодо її участі у вихованні внучки ОСОБА_6 .

Наявність будь-якого негативного впливу позивачки на свою внучку чи будь-яких її дій всупереч інтересам дитини, обставин, які б унеможливлювали спілкування позивачки з малолітньою внучкою чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дитини, в судовому засіданні не встановлено.

У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Верховний Суд у своїй постанові від 22 липня 2020 року в справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) зробив висновок, що законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з внучкою, а матір дитини не має права перешкоджати бабі спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При ухваленні рішення суд першої інстанції правильно врахував, що відносини між бабою та матір?ю дитини емоційно напружені, а тому особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у спілкуванні з внучкою, що не суперечить її інтересам та з урахуванням її бажання.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4 .

Судом першої інстанції зобов?язано відповідачку ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні позивачки ОСОБА_4 з її внучкою ОСОБА_7 .

Також суд першої інстанції правильно визначив позивачці ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з внучкою ОСОБА_7 шляхом надання їй можливості особисто вітати її із святами (днем народження, днем Святого Миколая, Новим роком, Різдвом Христовим, Великоднем).

Разом з тим колегія суддів не погоджується із висновками суду в частині визначення ОСОБА_4 наступних способів участі у вихованні малолітньої внучки ОСОБА_6 , встановивши побачення у вихідні дні, узгоджені з бабою та матір?ю дитини часі і місці, з обов?язковою участю дитини з її матір?ю ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом про усунення перешкод у здійсненні її права у вихованні внучки і просила суд визначити конкретні дні побачень, коли вона може спілкуватися зі своєю внучкою.

Натомість суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , не визначив способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, як просила позивачка), місце та час їхнього спілкування, а своїм рішенням ухвалив встановити побачення у вихідні дні, узгоджені з бабою та матір?ю дитини часі та місці.

Тобто місцевий суд не визначив конкретний спосіб участі баби ОСОБА_4 у вихованні її внучки ОСОБА_6 .

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну рішення суду в частині визначення такого способу участі ОСОБА_4 у вихованні внучки ОСОБА_6 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з внучкою ОСОБА_6 шляхом встановлення графіку зустрічей баби з малолітньою внучкою кожної другої суботи або неділі місяця у присутності матері ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров?я дитини.

Крім того, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з позивачки в користь відповідачки витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 83 ЦПК України).

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 1 статті 246 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 зазначено, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Тлумачення частини 1 статті 246 ЦПК України та частини 8 статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду.

Рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалено Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11 листопада 2025 року.

Представник відповідачки ОСОБА_9 адвокат Татарин В. М. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачки ОСОБА_4 в користь відповідачки ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

При цьому представник відповідача у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення не обґрунтувала поважність причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Крім того за положеннями частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом першої інстанції позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Натомість, місцевий суд ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з позивачки ОСОБА_4 в користь відповідачки ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, зазначених вимог закону не врахував.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи додаткове рішення суду у цій справі слід скасувати.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року у цій справі змінити.

Визначити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з внучкою ОСОБА_6 шляхом встановлення графіку зустрічей баби з малолітньою внучкою кожної другої суботи або неділі місяця у присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини.

Рекомендувати ОСОБА_4 за 2 (два) календарні дні попереджати матір дитини про зустріч з внучкою та можливі зміни. Рекомендувати ОСОБА_2 за 2 (два) календарні дні попереджати бабу про можливі зміни зустрічі з дитиною.

В решті рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2025 року у цій справі скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді