Справа №: 343/2503/25
Провадження №: 2/343/22/26
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 січня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Луцик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 17 грудня 2025 року звернулась в Долинський районний суд Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просить ухвалити рішення, яким:

розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який 11 травня 2019 року зареєстрований у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області;

після розірвання шлюбу прізвище " ОСОБА_3 " не змінювати;

судові витрати залишити за нею.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 11 травня 2019 року в Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який проживає разом з нею, і вона бажає, щоб вони і надалі проживали разом, спору щодо визначення місця проживання дитини між ними не має.

Після переїзду чоловіка за кордон в Республіку Польща на роботу, їхні сімейні відносини ускладнилися. Вони перестали розуміти одне одного, виявилось, що у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки. Між ними виникають часті непорозуміння, які переростають у скандали, під час яких вони наносять взаємні образи, і взагалі будь-яка розмова між ними закінчується сваркою. Вони віддалились один від одного, втратили інтерес один до одного, між ними не має почуття любові та поваги, взаєморозуміння та підтримки. Сімейних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер, єдине, що їх об`єднює, це син.

Вона намагалась відновити їхні сімейні відносини, зберегти сім`ю, і у грудні 2024 року разом з сином поїхала до чоловіка в Польщу. Однак її поїздка, зустріч з чоловіком стала доказом того, що їхня сім`я розпалась остаточно. Ні вона, ні відповідач не зацікавлені у збереженні сім`ї, чоловік заявив, що теж бажає розлучитись.

За таких обставин прийняте нею рішення про розірвання шлюбу є обдуманим, зваженим і остаточним. Примирення між ними вважає неможливим(а.с.1-2).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 цивільна справа № 343/2503/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.12).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/2503/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено підготовче судове засідання на 13 січня 2026 року (а.с.13).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2026 закрито провадження у справі за позовом № 343/2503/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду по суті на 28 січня 2026 року (а.с.23).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Оленин О.Ф. (ордер серії АТ №1119675 а.с.9) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задоволити. Не заперечують проти заочного розгляду даної справи та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання на виклики не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце їх проведення був належним чином повідомлений судом шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції за адресою його проживання, які повернулися з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 17-18, 26-27), що, виходячи з позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 18.01.2023 у справі № 947/15524/20, дає підстави вважати, що судова повістка вручена. Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань відповідач до суду не подавав.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1 у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Cуд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 11.05.2019 (а.с.6) свідчить про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 11 травня 2019 року був укладений шлюб, зареєстрований у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №60. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка " ОСОБА_3 ", дружини " ОСОБА_3 ".

Від спільного проживання у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно 06.07.2021 а.с.7), який зареєстрований та проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , про що свідчать витяги з реєстру територіальної громади (а.с.5, 8).

Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не заявлено, а тому дане питання судом не вирішується.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї.

Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, проживають окремо, їх сім`я розпалася.

Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України).

Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.

Оскільки позивачка наполягає на розірвання шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідно до положень ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Суд, враховуючи вік малолітньої дитини ОСОБА_6 , те, що дитина фактично проживає разом з мамою, позивачкою по справі ОСОБА_1 , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу малолітнього сина сторін по справі ОСОБА_7 слід залишити із позивачкою.

Беручи до уваги волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачки не змінювати.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що позивачка по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні просила не стягувати з відповідача ОСОБА_1 на її користь судові витрати, що є її правом.

На підставі викладеного, ст. ст. 24,56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 травня 2019 року у Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №60- розірвати.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш