КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/526/26
Провадження № 2-з/488/4/26
У Х В А Л А

Іменем України

16.02.2026 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,

розглянувши, без повідомлення учасників справи, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондаря Антона Вікторовича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває справа № 488/526/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

12.02.2026 від представника позивача адвоката Бондаря А.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт та заборону відчуження на транспортний засіб, а саме KIA RIO, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Заяву про забезпечення позову представник позивача мотивував тим, що відповідач дізнався про те, що позивачем поданий позов про поділ майна подружжя і він намагається продати спірний автомобіль третім особам або перереєструвати його на третіх осіб. Тому сторона позивача вважає та переконана, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача в суді. Вказує, що пропозицій для застосування зустрічного забезпечення не має, оскільки забезпечення позову стосується поділу спільного майна подружжя і позивач фактично має частку права власності у автомобілі на який сторона позивача просить суд накласти арешт та заборону, і тому заходи щодо застосування зустрічного забезпечення є недоцільними.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та подані до неї матеріали, а також позовну заяву, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.02.2026 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, подана її представником адвокатом Бондарем А.В.

У позовній заяві позивач просить поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що складається з автомобіля марки КІА RIO, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 наступним чином:

1) стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості її частини автомобіля марки КІА RIO, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 200 000 грн.;

2) у порядку поділу спільного майна подружжя припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки КІА RIO, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.02.2026 відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Згідно з відповіддю з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ № 2344884 від 16.02.2026, транспортний засіб КІА RIO, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

При цьому, у заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача в суді.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина перша статті 153 ЦПК України).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

Слід зауважити, що розгляд справи по суті це безпосередньо вирішення спор судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову це вжиття заході щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20.

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кюблер проти Німеччини» (заява №32715/06).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16 та ін.).

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд дійшов висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому, захід забезпечення позову не обмежує прав відповідача у здійсненні ним права володіння належним майном, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог та сприятиме його виконанню.

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондаря Антона Вікторовича про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі № 488/526/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом накладення арешту та заборони відчуження щодо транспортного засобу, який зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: м. Миколаїв, вул. Фонтанна:

- КІА RIO, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвалу для виконання направити до Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Я.В. Щеглова