Справа № 350/1133/23
Провадження № 22-ц/4808/167/26
Провадження № 22-ц/4808/43/26
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О. В.,

суддів: Девляшевського В. А., Томин О. О.

з участю секретаря Панасюк В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білан Андрій Михайлович та ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 15 вересня 2025 року та ухвалу Рожнятівського районного суду від 25 листопада 2025 року, у складі судді Пулика М. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Рожнятівської селищної ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про визнання недійсним рішення, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Рожнятівської селищної ради про визнання недійсним рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки та припинення права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в урочищі «Мочар», с. Сваричів Калуського району, яка надана рішенням Сваричівської сільської ради від 11.01.2002. На підставі цього рішення, 10 вересня 2002 року Сваричівською сільською радою йому видано державний акт на право приватної власності на землю, серія ІІ-ІФ № 018073. Маючи намір зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, він уклав з ФОП ОСОБА_3 договір від 30.03.2023 № 02-23 із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Із складеного останнім плану меж земельної ділянки дізнався, що на його земельну ділянку накладається земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0005, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 відповідачці ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів, Калуського району, на підставі якого їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ІФ № 052871 від 19.05.2005, яким підтверджується право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га в с. Сваричів, кадастровий номер :01:006:0005.

Зазначав, що фактичне землекористування ОСОБА_1 не відповідає правовстановлюючим документам, документації із землеустрою на земельну ділянку, у зв`язку з чим вищевказане рішення органу місцевого самоврядування про надання їй земельної ділянки та державний акт на право власності на земельну ділянку, є незаконними.

Оскільки державна реєстрація спірної земельної ділянки за відповідачкою унеможливлює присвоєння його земельній ділянці кадастрового номера, то державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0005, слід скасувати та припинити право власності відповідачки на вказану земельну ділянку.

Позивач просив визнати недійсними рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів; державний акт на право власності на цю земельну ділянку, серія ІФ № 052871 від 19.05.2005, виданий ОСОБА_1 , скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0005; припинити право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 15 вересня 2025 року, з урахуванням ухвали суду від 25 листопада 2025 року про виправлення описки, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 «Про передачу земель у власність», яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ІФ № 052871 від 19.05.2005.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :01:006:0005, яка розташована в урочищі «Мочар», с. Сваричів.

Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер :01:006:0005, яка розташована в урочищі «Мочар», с. Сваричів, Калуського району Івано-Франківської області.

Не погоджуючись з рішенням та ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Зазначив, що в резолютивній частині рішення суд задовольнив вимогу про скасування державної реєстрації земельної ділянки, а далі за текстом вказав про відмову у її задоволенні. Таке рішення є суперечливим, породжує його множинне трактування, не вносить визначеність у спірні правовідносини і не вирішує спір по суті. Мотивувальна частина рішення суду не містить жодних висновків щодо часткового задоволення позову, в тому числі обґрунтування судом відмови у задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Просить рішення суду змінити, виключивши з резолютивної частини вказівку про часткове задоволенні позову і про відмову в задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду вказує, що описка це неточність технічного характеру, яка виникла в процесі підготовки тексту рішення. Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Білан А. М. подав апеляційну скаргу на рішення суду. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 права на земельну ділянку набула ще в квітні 2000 року, а згодом розпочала виготовлення технічної інвентаризації.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що рішенням Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 передано у власність ОСОБА_1 саме земельну ділянку, яка накладається на земельну ділянку позивача. Тому рішення в цій частині підлягає скасуванню, а у вимозі позивача про скасування вказаного рішення Сваричівської сільської ради слід відмовити.

Вважає, що після виправлення координат межі земельної ділянки (зміщення чи переміщення земельної ділянки до її фактичного місця розташування) в Державному земельному кадастрі без зміни площі земельної ділянки не потрібно переробляти чи виготовляти нові правовстановлюючі документи на земельну ділянку, включаючи Державні акти на право власності на земельну ділянку будь-якого зразка, кадастровий номер земельної ділянки не змінюється, виправляється інформація про координати кутів повороту межі земельної ділянки.

Виправлення помилок у земельній документації ОСОБА_1 є можливим без позбавлення останньої права власності на земельну ділянку.

Зазначає, що при розробленні у 2005 році технічної документації ОСОБА_1 та ОСОБА_4 державним підприємством було допущено помилку, і як наслідок земельні ділянки схематично показано у дзеркальному відображенні. Позивачем не доведено жодних правових підстав незаконності рішення органу місцевого самоврядування.

Вважає, що порушено право відповідачки на участь у справі, адже вона не була повідомлена про розгляд справи у належний спосіб.

ОСОБА_1 готова добровільно звернутися до компетентних органів з метою виправлення допущених органами державної влади та державним підприємством помилки.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_1 вказує, що під виглядом описки не можна коригувати резолютивну/мотивувальну частину рішення суду. Просить скасувати ухвалу суду про виправлення описки.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянти ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та її представник адвокат Білан А. М. підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг.

Представники відповідача Рожнятівської селищної ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Начальник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надіслав на адресу суду пояснення у якому зазначив про недоліки резолютивної частини рішення суду, оскільки таке містить протилежні висновки щодо вирішення вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Просив проводити розгляд справи у відсутності представника управління.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 на рішення суду підлягає до часткового задоволення, апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення та ухвалу суду та апеляційна скарга представника ОСОБА_1 на ухвалу суду не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що зібраними у справі доказами підтверджено накладання земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0005, яка належить ОСОБА_1 , на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,2000 га, яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-ІФ №018073, виданого 10 вересня 2002 року .

Оскільки право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку виникло раніше ніж було прийнято рішення Сваричівською сільською радою про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів, у зв`язку з цим рішення органу місцевого самоврядування про надання їй земельної ділянки та державний акт на право власності на земельну ділянку, є незаконними. Відтак підлягає скасування державна реєстрація вказаної земельної ділянки та припинення права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

З таким рішенням колегія суддів частково не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Сваричівської сільської ради від 11.01.2002 ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в урочищі «Мочар», с. Сваричів. 10 вересня 2002 року Сваричівською сільською радою на підставі даного рішення ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на землю, серія ІІ-ІФ № 018073.

Згідно плану меж земельної ділянки, на земельну ділянку ОСОБА_2 накладається земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0005, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів. На підставі цього рішення їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ІФ № 052871 від 19.05.2005, яким підтверджується право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га в с. Сваричів, кадастровий номер :01:006:0005.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 28.06.2023, земельна ділянка площею 0,2 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:006:0005, місце розташування якої Рожнятівський район, с. Сваричів, урочище «Мочар» зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 .

Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки внесено на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 04.02.2004, Рожнятівська районна філія ДП «Калуський міський центр ДЗК».

Згідно кадастрового плану вказаної земельної ділянки, то така за описом меж від А до Б, від Б до В та від Г до А межує із землями Сваричівської сільської ради, і тільки від В до Г із земельною ділянкою ОСОБА_4 .

Дата державної реєстрації земельної ділянки 19.05.2005 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, дата формування 28.06.2023 відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0005 у вказаних реєстрах відсутні.

Як видно з витягу з Державного земельного кадастру № НВ-023 від 16.05.2023 щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0004 належної на праві власності ОСОБА_4 , право власності на яку зареєстровано 19.05.2005, в описі меж межівниками зазначено: від А до ОСОБА_5 ; від В до ОСОБА_6 .

З витягу з Державного земельного кадастру № НВ-023 від 16.05.2023 щодо належної на праві власності земельної ділянки ОСОБА_7 , кадастровий номер :01:006:0066, дата державної реєстрації земельної ділянки 20.04.2016 (на підставі договору дарування від 11.10.2016), в описі меж - межівниками зазначено: від А до ОСОБА_8 ; від В до ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної земельно-технічної експертизи і експертизи з питань землеустрою від 27.01.2025 №123/24-28 земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0005, яка належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,2000 га, яка належить йому на підставі державного акту на право власності і на землю серія ІІ-ІФ № 018073.

Встановити чи відповідає фактичне місце розташування земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0005, яка належить ОСОБА_1 , право встановлювальним документам, документації з землеустрою на земельну ділянку та нормативним актам не видається за можливе у зв`язку із тим, що на дату проведення обстеження ОСОБА_1 чи її представник не з`явилися, а присутніми не було чітко вказано на фактичне місце розташування земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0005.

Встановити чи відповідає розроблена документація із землеустрою на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування не видалося за можливе.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У статті 152 ЗК України зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною першою статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (частина перша статті 202 ЗК України).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Пунктами 2 та 10 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Згідно з частиною третьою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина четверта), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина шоста) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина десята).

Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що як позивачу ОСОБА_2 так і відповідачці ОСОБА_1 рішеннями Сваричівської сільської ради надано земельні ділянки в урочищі «Мочар» для будівництва житлового будинку.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_2 рішенням Сваричівської сільської ради від 11.01.2002 надано земельну ділянку в урочищі «Мочар» для будівництва житлового будинку та 10.09.2002 видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 018073 згідно якого останньому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2 га для будівництва та обслуговування жилого будинку. Відповідно до опису меж земельна ділянка межує із земельною ділянкою

ОСОБА_9 стосується надання земельної ділянки відповідачці ОСОБА_1 , то в матеріалах справи наявні два рішення сільської ради.

Так, рішенням Сваричівської сільської ради Рожнятівського району від 07.04.2000 ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку в розмірі 0,20 га в ур. «Мочар» для будівництва та обслуговування житлового будинку між сусідами ОСОБА_4 та вільною земельною ділянкою.

У копії матеріалів Технічного звіту по виконанню робіт по інвентаризації земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , наявна копія рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,20 га в урочищі «Мочар» для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд. Окрім того, згідно довідки виданої виконкомом Сваричівської сільської ради, ОСОБА_1 користується земельною ділянкою згідно рішення сільської ради від 07.04.2000, інших земельних ділянок на праві власності не набувала.

Згідно погодження меж земельної ділянки, на підставі рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2024, то земельна ділянка ОСОБА_1 як і згідно рішення Сваричівської сільської ради від 07.04.2000 межує із земельною ділянкою Коваль та землями запасу сільської ради.

Таким чином рішенням Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 фактично продубльовано рішення цієї ж ради від 07.04.2000 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки пл. 0,20 га в ур. «Мочар» с. Сваричів.

У 2005 році ОСОБА_1 виготовила будівельний паспорт на забудову земельної ділянки.

Земельна ділянка ОСОБА_1 як у проекті забудови земельної ділянки так і в матеріалах Технічного звіту по виконанню робіт по інвентаризації земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, зі сторони проектної дороги межує по ліву сторону із земельною ділянкою ОСОБА_4 ( т. 1 а.с. 19, 48).

При цьому, у проекті забудови земельної ділянки ОСОБА_1 відображена також земельна ділянка ОСОБА_2 , яка межує із земельними ділянками ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (з правої сторони від проектної дороги)

Розташування земельної ділянки ОСОБА_2 між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) підтверджено також проектами забудови земельних ділянок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Разом з тим, у кадастровому плані земельної ділянки та експлікації земельних угідь, запис від 20.09.2016 №002 у кадастровому плані земельної ділянки :01:006:0005, земельну ділянку відображено як таку що межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 зі сторони дороги, однак не по ліву сторону, а навпаки по праву сторону, ( т. 1 а.с. 59), де знаходиться земельна ділянка позивача ОСОБА_2 , яка перебуває у його фактичному володінні з 2002 року.

Таке розташування земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_1 , суперечить рішенням сільської ради, проектам забудови суміжних власників земельних ділянок та даним поземельних книг на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:006:0066, :01:006:0004, :01:006:0016, :01:006:0089.

Вказане підтверджується також висновком експерта за результатами проведення комплексної земельно-технічної експертизи і експертизи з питань землеустрою від 27.01.2025 №123/24-28, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0005, яка належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,2000 га, яка належить йому на підставі державного акту на право власності і на землю серія ІІ-ІФ № 018073.

Отже, зібраними доказами в справі достовірно встановлено накладання земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0005, яка належить ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,2000 га, яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-ІФ №018073, виданого 10 вересня 2002 року.

Ухвалюючи рішення по суті заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний позивачем спосіб.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги про захист права власності на земельну ділянку, просив визнати недійсним рішення Сваричівськї сільської ради від 25.03.2004 про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки 0,20 га в урочищі Мочар с. Сваричів, на підставі якого надалі відповідачці було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:006:0005 та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачці ОСОБА_1 рішенням Сваричівськї сільської ради від 25.03.2004 неправомірно передано у власність земельну ділянку площею 0,20 га в урочищі Мочар с. Сваричів, натомість зібраними доказами підтверджено, що ОСОБА_1 рішеннями Сваричівської сільської ради від 07.04.2000 та 25.03.2004 дійсно надано у власність земельну ділянку площею 0,20 га в урочищі «Мочар» села Сваричів, однак у матеріалах Технічного звіту по виконанню робіт по інвентаризації земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, невірно відображено розташування земельної ділянки, що перешкоджає позивачу зареєструвати право власності на належну йому земельну ділянку відповідно до чинного законодавства.

З огляду на встановлені по справі обставини та характер порушеного права позивача, колегія суддів приходить до висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0005, скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки та припинення права власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку.

Підстави для визнання недійсним рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 про передачу у власність ОСОБА_1 відсутні.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідачка ОСОБА_1 не позбавлена права реалізувати своє право на оформлення права власності на земельну ділянку, яка їй правомірно надана сільською радою.

Відповідно до положень частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки та припинення права власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку є обґрунтованим, постановленим з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Разом з тим, висновки суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 про скасування рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,20 га в ур. «Мочар» с. Сваричів не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Що стосується доводів апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу суду про виправлення описки слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Встановлено, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення, судом першої інстанції зазначено про задоволення позову ОСОБА_2 частково: визнано недійсним рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004, яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ІФ № 052871 від 19.05.2005;

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :01:006:0005, яка розташована в урочищі «Мочар», с. Сваричів, Калуський район, Івано-Франківська область.

Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер :01:006:0005, яка розташована в урочищі «Мочар», с. Сваричів.

Відмовлено у задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Таким чином резолютивна частина рішення суду містить два взаємовиключні висновки щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації на спірну земельну ділянку: як задоволення позову в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки так і відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Однак, із змісту мотивувальної частини рішення встановлено, що суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі та навів мотиви ухвалення такого рішення. Отже мотивувальна частина рішення суду не містить будь-яких суперечностей щодо висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Відтак, ухвалюючи рішення про виправлення описки, суд першої інстанції правильно зазначив, що вищезазначені неточності при викладі резолютивної частини рішення мають характер очевидних технічних помилок, не впливають на суть вирішеного спору, не змінюють його змісту, а відтак відповідно до положень ст. 269 ЦПК України, підлягають виправленню. Резолютивну частину рішення суду викладено в редакції, згідно якої позов ОСОБА_2 задоволено повністю та виключено посилання на відмову у задоволенні позову про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

З огляду на зазначене, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу про виправлення описки до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білан Андрій Михайлович на рішення Рожнятівського районного суду від 15 вересня 2025 року задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 15 вересня 2025 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів, Калуського району скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Сваричівської сільської ради від 25.03.2004 про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,20 га в урочищі «Мочар», с. Сваричів, Калуського району відмовити.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білан Андрій Михайлович, на ухвалу Рожнятівського районного суду від 25 листопада 2025 року залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2026 року.

Головуюча О. В. Пнівчук

Судді: В. А. Девляшевський

О. О. Томин