У Х В А Л А

06 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу, в складі: Головуючого судді - Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., розглянувши в порядку ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2025 до суду надійшов зазначений позов, у якому позивач просить суд розірвати шлюб укладений 02 серпня 2008 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 505.

17 грудня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом.

04 лютого 2026 року на адресу суду поступило клопотання відповідача ОСОБА_2 в якому він просить суд відкласти розгляд справи та направити справу за підсудністю до Бородянського районного суду Київської області.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.

Ознайомившись з позовною заявою, матеріалами цивільної справи, клопотанням про передачу справи за підсудністю, вважаю, що таке клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін частина перша статті 12 ЦПК України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій частина четверта статті 12 ЦПК України.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення. (Постанова ВС від 31 січня 2019 року у справі № 753/21967,15-ц (провадження № 61-4393св18).

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У такому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (Постанова ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17.)

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Так, за загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді №2137226 від 17.12.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведені вище обставини вказують, що позивач у цій справі обґрунтовано звернувся до Покровського районного суду міста Кривого Рогу, інших доказів відповідачем не надано, а відтак у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 28, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про передачу за підсудністю, справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розгляд справи відкласти до 10-15 год. 06 березня 2026 року, про що повідомити сторони.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення судом. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України повний текст ухвали складено 12 лютого 2026 року та підписано без проголошення.

Суддя О. Г. Пустовіт