ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 754/598/22

провадження № 61-9583св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - начальник Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Віталій Васильович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левченко Ольга Олегівна, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва, у складі судді Зотько Т. А., від 03 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Голуб С. А., Таргоній Д. О., від 18 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

1. У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

(далі - Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)) Коваля В. В. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, в якій просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Коваля В. В. щодо не скасування арешту усього належного ОСОБА_1 майна, накладеного постановою головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінського Б. А. від 27 липня 2023 року про арешт майна боржника;

- визнати незаконними дії начальника Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Коваля В. В. щодо невиконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2024 року у справі № 754/598/22;

- постановити окрему ухвалу щодо начальника Подільського ВДВС у

м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Коваля В. В. у зв`язку з наявністю в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України, яку направити до Міністерства юстиції України для відповідного реагування та Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

2. Скаргу обґрунтовано тим, що ухвалою Деснянського районного суду

м. Києва від 04 листопада 2024 року у справі № 754/598/22 визнано неправомірною бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій, підпорядкованого йому головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінського Б. А. Зобов`язано уповноважену особу Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) скасувати арешт усього належного ОСОБА_1 майна, накладений постановою про арешт майна боржника головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінського Б. А. від 27 липня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

3. ОСОБА_1 вважає, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю уповноваженої особи Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) - начальника відділу Коваля В. В., арешт з належного йому майна не знято.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

4. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня

2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду

від 18 червня 2025 року, скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

5. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що судове рішення, яким суб`єкта оскарження зобов`язано вчинити певні дії, було оскаржено в апеляційному порядку, а тому не набрало чинності, що виключає висновки про бездіяльність начальника Подільського ВДВС Коваля В. В. щодо невиконання судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення, а його скаргу задовольнити повністю.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

7. 24 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Левченко О. О., подав касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року у справі № 754/598/22.

8. Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження та витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час вирішення поданої ним скарги.

10. Наголошує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада

2024 року справі не набрала законної сили через її оскарження в апеляційному порядку, оскільки ухвала, яка постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Нормами розділу VII ЦПК України не передбаченого іншого порядку набрання законної сили ухвалами передбаченими статтею 451 ЦПК України, а можливість їх апеляційного оскарження не впливає на момент набрання законної сили цими ухвалами.

11. Наполягає, що бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Коваля В. В., який не виконав ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року, порушує принцип обов`язковості судового рішення, а відмова суду визнати цю бездіяльність неправомірною є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

12. У серпні 2025 року Подільський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва

від 04 листопада 2024 року була виконана після завершення її перегляду в апеляційному порядку.

Фактичні обставини справи встановлені судами

13. На виконанні у Подільському ВДВС перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 754/598/22

від 08 вересня 2022 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 січня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

14. Державним виконавцем Полінським Б. А. 27 липня 2023 року прийнято постанову про арешт майна боржника, а 01 жовтня 2024 року - постанову про зняття арешту з коштів боржника у зв`язку з відсутністю заборгованості зі сплати аліментів.

15. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада

2024 року у справі № 754/598/22 визнано неправомірною бездіяльність начальника Подільського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій, підпорядкованого йому головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінського Б. А. Зобов`язано уповноважену особу Подільського ВДВС

у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) скасувати арешт з усього належного ОСОБА_1 майна, накладений постановою про арешт майна боржника головного державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінського Б. А. від 27 липня 2023 року у виконавчому провадженні

№ НОМЕР_1.

16. Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Подільського ВДВС

у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва

від 04 листопада 2024 року у справі № 754/598/22.

17. 24 січня 2025 року Подільський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив заявнику, що станом на 24 січня 2025 року ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року, не виконана та арешт з належного ОСОБА_1 майна, накладений у виконавчому провадженні

№ НОМЕР_1, не знято.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

18. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

19. Згідно зі статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

20. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

21. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

22. Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

23. Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

24. Відповідно до положень статті 4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

25. Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)

(далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

26. Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

27. Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

28. Відповідно до частин першої-другої статті 451 ЦПК Україниза результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

29. Судовий контроль за виконанням судових рішень спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржених рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а, в першу чергу, на поновлення порушених прав особи, яка звертається зі скаргою.

30. З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2025 року державний виконавець Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року у справі № 754/598/22, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року, прийняв у виконавчому провадженні постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

31. Тобто, права, які заявник вважав порушеними, поновлені, а доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

32. Верховний Суд у цій же справі у постанові від 26 січня 2026 року (провадження № 61-14471св25) за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та дії начальника відділу державної виконавчої служби дійшов висновку, що права боржника були поновлені ухвалою суду від 04 листопада 2024 року, а подальші дії чи бездіяльність посадових осіб органу Державної виконавчої служби, вчинені як реакція на відповідну ухвалу суду про визнання їх дій протиправними, не стосуються питання виконання рішення суду про стягнення аліментів і перебувають у площині їх потенційної відповідальності (дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної) за невиконання ухвали суду. Крім того Верховний Суд звернув увагу, що у своїй скарзі ОСОБА_1 не посилався на те, що чинність арешту в період з листопада 2024 року до квітня 2025 року мала наслідком заподіяння йому збитків чи немайнової шкоди. Втім, у разі наявності таких обставин, заявник не позбавлений можливості застосувати інші механізми захисту своїх прав, які не охоплюються положеннями Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

33. Вказані висновки Верховного Суду у постанові від 26 січня 2026 року підлягають врахуванню, відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України.

34. За цих обставин, оскільки ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року виконана державним виконавцем шляхом прийняття постанови про зняття арешту з майна боржника, а права заявника не можуть вважатися порушеними, висновки судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 є по суті правильними, отже новий її розгляд не призведе до іншого результату.

35. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частини друга статті 410 ЦПК України).

36. Відповідно до частин першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

37. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Керуючись статтями 2, 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левченко Ольга Олегівна, залишити без задоволення.

2. Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников