Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Івашкович Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третіх осіб.

26.12.2025 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мартинов Г.К., звернулася до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги стосуються виконавчого напису № 1284, вчиненого 09.02.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 750 964,08 грн.

Позов обґрунтовано тим, що, на думку позивача, вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки сума заборгованості не є безспірною; кредитором не було направлено боржнику письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання; кредитний договір, який не посвідчений нотаріально, не входить до переліку документів, за якими допускається безспірне стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса; крім того, виконавчий напис вчинено з порушенням трирічного строку.

30.01.2026 відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позову та просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

У відзиві відповідач зазначив, що 08.06.2007 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МКМОАК00010082, за умовами якого позивач отримала кредитні кошти у розмірі 7 378,78 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості та з кінцевим строком повернення кредиту 07.06.2012.

Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватися шляхом внесення позивачем щомісячних платежів у визначені договором строки, які включали погашення основної суми боргу, нарахованих процентів, комісії, а також інших платежів, передбачених договором.

Відповідач вказує, що позивач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, допустила прострочення виконання грошових зобов`язань, унаслідок чого виникла заборгованість. За твердженням відповідача, станом на 11.11.2016 загальний розмір заборгованості позивача становив 29 357,47 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 750 964,08 грн, та включав заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісією, а також пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань.

У відзиві відповідач зазначає, що у зв`язку з допущеним порушенням умов кредитного договору банк, керуючись положеннями статей 1050 та 1054 ЦК України, набув право на дострокове стягнення заборгованості, а також право на звернення до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису.

АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис нотаріуса є формою позасудового захисту цивільних прав кредитора та вчиняється за наявності документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника перед кредитором. При цьому нотаріус, здійснюючи таку нотаріальну дію, перевіряє лише наявність документів, передбачених законодавством, і не вирішує спір між сторонами по суті.

Відповідач зазначає, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису 09.02.2017 діяла редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, яка передбачала можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів.

У відзиві зазначено, що банком нотаріусу були подані всі документи, передбачені зазначеним Переліком, зокрема оригінал кредитного договору та засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, що, на думку відповідача, підтверджує безспірність заборгованості.

Крім того, відповідач вважає необґрунтованими доводи позивача щодо пропуску строку звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки, за твердженням банку, право вимоги на стягнення заборгованості виникло 11.11.2016, тоді як виконавчий напис було вчинено 09.02.2017, тобто у межах трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Також відповідач у відзиві послався на правові позиції Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, відповідно до яких безспірність заборгованості для цілей вчинення виконавчого напису підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобов`язаний встановлювати права та обов`язки сторін або з`ясовувати наявність спору між ними.

Заяви ( клопотання) учасників справи.

Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, у вказаному клопотанні позивач вказує, що звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2025 вказану справу передано на розгляд судді Голяни О.В.

Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Позиції учасників справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

08.06.2007 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKMOAK00010082, за умовами якого позивач отримала кредитні кошти у розмірі 7 378,78 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим строком повернення кредиту 07.06.2012.

11.11.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № MKMOAK00010082 від 08.06.2007 з метою стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 29 357,47 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2016 еквівалентно 750 964,08 грн.

Зазначена сума, за твердженням банку, складалася з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 348,47 дол. США; заборгованості за процентами у розмірі 6 967,95 дол. США; заборгованості за комісією у розмірі 509,25 дол. США; пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 17 531,80 дол. США. Строк, за який заявлено стягнення, визначено з 08.06.2007 по 11.11.2016, що становить 3 444 дні.

До заяви про вчинення виконавчого напису банком були додані копії кредитного договору, засвідчена виписка з особового рахунку боржника, копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, копія розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, копія опису вкладення в цінний лист, а також установчі документи банку, витяг з Єдиного державного реєстру, довіреність та документи, що посвідчують особу представника банку. Водночас матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

19.02.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 1284, відповідно до якого на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», грошових коштів, не виплачених у строк відповідно до умов кредитного договору № MKMOAK00010082 від 08.06.2007 та розрахунку заборгованості станом на 11.11.2016.

Згідно з виконавчим написом до стягнення визначено заборгованість у загальному розмірі 29 357,47 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 11.11.2016 (25,58 грн за 1 долар США) становить 750 964,08 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 4 348,47 доларів США; заборгованість за процентами 6 967,95 доларів США; заборгованість за комісією 509,25 доларів США; заборгованість за пенею 17 531,80 доларів США.

Стягнення за виконавчим написом здійснено за період з 08.06.2007 по 11.11.2016.

Постановою старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Івано-Франківськ/ Боднар М.Ю. від 19.02.2021 відкрито виконавче провадження №64563397з виконання вказаного виконавчого напису.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій визначається Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи для стягнення грошових сум або витребування майна за наявності документів, що встановлюють заборгованість. Перелік таких документів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинений лише за умови, що подані документи підтверджують безспірність заборгованості, а також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для відповідної вимоги законом встановлено інший строк, виконавчий напис може бути вчинений лише в межах такого строку.

Боржник має право оспорювати виконавчий напис у судовому порядку як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, у тому числі щодо відсутності безспірності заборгованості або порушення строків звернення з вимогою.

Отже, суд, розглядаючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не може обмежуватися лише формальною перевіркою наявності документів, поданих нотаріусу. Суд зобов`язаний перевірити доводи боржника у повному обсязі та встановити, чи існувала на момент вчинення виконавчого напису безспірна заборгованість, чи була вона саме такого розміру, а також чи не існувало невирішеного спору щодо неї.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

Вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією у сфері безспірної юрисдикції, яка не передбачає з`ясування нотаріусом прав та обов`язків сторін по суті спору. Водночас право стягувача, за захистом якого він звертається до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та бути безспірним.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, передбачені Переліком (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Верховний Суд у постановах від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17, від 02 листопада 2022 року у справі № 758/14101/16-ц та від 11 жовтня 2023 року у справі № 344/13138/21 дійшов висновку, що у зв`язку з відсутністю участі боржника у нотаріальному провадженні захист його прав забезпечується шляхом обов`язкового направлення письмової вимоги про усунення порушень або повідомлення про вчинення виконавчого напису. Таке повідомлення є документом, що підтверджує безспірність заборгованості, і має бути подане нотаріусу.

Процедура стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису складається з двох етапів: підготовчого направлення боржнику письмової вимоги; та основного звернення до нотаріуса з документами, що підтверджують безспірність вимог, у тому числі доказами належного повідомлення боржника.

Недотримання будь-якого з указаних етапів є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Неотримання боржником письмової вимоги об`єктивно позбавляє його можливості бути своєчасно поінформованим про наявність заборгованості, надати свої заперечення або повідомити про наявність спору, що виключає можливість вчинення виконавчого напису.

У даній справі відсутні належні та допустимі докази вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушень та розрахунку заборгованості. Подані докази підтверджують лише факт направлення кореспонденції, але не факт її отримання, а отже не підтверджують безспірності вимог.

Крім того, суд оцінює дотримання строків для вчинення виконавчого напису.

З урахуванням умов кредитного договору, кінцевий строк виконання основного зобов`язання було визначено 07.06.2012, з настанням якого у кредитора виникло право вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі та, у разі його невиконання, право на примусове стягнення заборгованості.

Виконавчий напис було вчинено 09.02.2017, тобто після спливу більше ніж чотирьох років з моменту настання кінцевого строку виконання зобов`язання, що свідчить про його вчинення поза межами трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Додатково суд враховує, що стягнення за виконавчим написом заявлено за період з 08.06.2007 по 11.11.2016, тобто за 3 444 дні, що охоплює як період дії кредитного договору, так і період після закінчення встановленого договором строку його виконання. Такий підхід призводить до включення до виконавчого напису вимог, право на примусове стягнення яких виникло за межами трирічного строку, встановленого законом.

За таких обставин суд доходить висновку, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису не було дотримано сукупності передбачених законом умов, а саме: безспірності заборгованості, належного повідомлення боржника та строків звернення з вимогою, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується розподілу судового збору, суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19 лютого 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований у реєстрі за № 1284, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», як правонаступника ЗАТ КБ «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором № MKMOAK00010082 від 08 червня 2007 року та розрахунком заборгованості станом на 11 листопада 2016 року у розмірі 29 357,47 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 11.11.2016 (25,58 грн за 1 долар США) становить 750 964,08 грн.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Суддя Олена ГОЛЯНА