Ухвала

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 761/39546/24

провадження № 61-1496зно26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 26 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок», Державної адміністрації служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Комунального підприємства «Київський метрополітен» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок», Державної адміністрації служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Комунального підприємства «Київський метрополітен» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року,у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року повернуто.

Улютому 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 26 січня 2026 року, у якій просить переглянути ухвалу Верховного Суду від 26 січня 2026 року, визначити новий склад суду для розгляду касаційної скарги від 04 лютого 2026 року та відкрити цивільне провадження та призначити дату розгляду касації у судовому порядку.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами (частина перша статті 423 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2020 року по справі № 1121/1717/12-ц (провадження № 61-22788св19) зазначено, що: «ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є:

- ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду;

- ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року по справі № 461/11703/15-ц (провадження № 61-2382св20) вказано, що:

«перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими вказані рішення місцевих судів було змінено або ухвалено нове рішення.

При цьому, ухвалами, якими закінчено розгляд справи і які можуть бути предметом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, є:

- ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду;

- ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

Разом із тим, інші ухвали судів не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, оскільки не відносяться до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 127/2-н-439/09 (провадження № 61-18192св18), від 06 березня 2020 року у справі № 1121/1717/12-ц (провадження № 61-22788св19)».

Аналіз змісту ухвали Верховного Суду від 26 січня 2026 року про повернення касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року свідчить, що вказана ухвала не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи. Тому заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 26 січня 2026 року з підстав, передбачених частиною другою статті 423 ЦПК України, підлягає поверненню.

Крім того, у заявах про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 26 січня 2026 року просить повернути судовий збір сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 24 224 грн, до матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 було додано квитанцію до платіжної інструкції про сплату судового збору № 2.422461299.1 від 28 листопада 2025 року у розмірі 24 224 грн.

Підстави повернення судового збору передбачені статтею 7 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги (пункт 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Ураховуючи викладене, сплачений ОСОБА_1 судовий збір за квитанцією до платіжною інструкції про сплату судового № 2.422461299.1 від 28 листопада 2025 року у розмірі 24 224 грн підлягає поверненню. Тому заяву про повернення судового збору слід задовольнити.

Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», статтею 260, 423, 425 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 26 січня 2026 року повернути.

Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривні 00 копійок, що внесений згідно з квитанцією до платіжною інструкції № 2.422461299.1 від 28 листопада 2025 року на розрахунковий рахунок № UA0026007, отримувач - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар