Справа № 195/1810/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

17.02.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» () до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ Українські фінансові операції через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 45000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 02.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4352780.

23.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю Українські фінансові операції укладено договір факторингу № 23/09/2024 за умовами якого ТОВ"ЛІНЕУРА УКРАЇНА" передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ Українські фінансові операції приймає належні ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників (Додаток 1) від 23.09.2024 до Договору Факторингу №23/09/2024 , ТОВ Українські фінансові операції набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 45000 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу , 26437,50 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором,14062,5 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції»

Таким чином , відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ Українські Фінансові операції за кредитним договором №4352780 у сумі 45000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн.

Рух справи:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.11.2025 головуючим суддею визначено Кондус Л.А.

17.11.2025 Ухвалою Томаківського районного суду справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 12.12.2025.

18.11.2025 Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області задоволено клопотання позивача про витребування інформації.

12.12.2025 слухання справи відкладено за заявою відповідача на 20.01.2026р.

20.01.2026 слухання справи відкладено за заявою відповідача на 17.02.2026.

30.01.2026 представник відповідача адвокат Івахненко О.О. надав до суду письмові пояснення.

Представник позивача просить розглядати справу без його участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с.129).

Представник відповідача у письмових поясненнях проти позову заперечує частково , позов визнає в частині суми тіла кредиту , вважає нарахування даних відсотків безпідставними, та такими , що суперечать чинному законодавству, просить розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладений електронний договір № 4352780 від 02.02.2024 р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На виконання вимог ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами надання споживчих кредитів та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець виконав умови договору і надав позичальнику 4500 грн. на строк 360 днів, стандартна процентна ставка 912,50 річних (або 2.50% день) . Загальні витрати по кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом -40500 грн., реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою 99 923,40 відсотків річних. Розділом 6 Договору передбачено штраф у разі невиконання споживачем умов договору (а.с.23-32).

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок вказаний ним у кредитному договорі.(а.с.33).

З розрахунку наданого позивачем на підтвердження заявлених вимог вбачається, що позичальник мав перед первісним кредитором заборгованість за кредитним договором в сумі 33187,5 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту 4500,00 грн., заборгованості за простроченими нарахованими процентами 26437,5,00 грн. (а.с.60-64 ).

Крім того після укладення договору факторингу з первісним кредитором, позивачем було здійснення нарахування процентів за користування грошовими коштами відповідачем у сумі 14062,50 грн. (а.с.58-59).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 02.02.2024 уклав кредитний договір № 4352780 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», отримав кредитні кошти, однак не виконав зобов`язання за кредитним договором, тому з нього на користь позивача слід стягнути тіло кредиту у розмірі 4500 грн.

Однак щодо розміру процентів, які погоджено сторонами та за якими заборгованість більша в десять разів за фактично отримані позичальником кошти, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як було зазначено вище сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування та відповідно до розрахунку заборгованості він складає 40500грн.

Слід звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення ОСОБА_1 договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

Отже, суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які у десять разів перевищують саму суму позики і є явно завищені з огляду на сам розмір позики, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 40500 грн. не є співмірною сумі кредиту у 4500 грн. за вищевказаним кредитним договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно завищеної суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру процентів за вказаним договором до 2500,00 грн. При визначенні розміру процентів суд виходить з розміру облікової ставки НБУ та строку дії договору кредиту.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ « Українські Фінансові операції» з підстав вказаних вище.

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 376,81 грн. ( 7000/45000 Х 2422,40) = 376,81 грн.), та витрати на правову допомогу, що дорівнює 1555,55грн. (7000/45000х10000=1555,55 грн. ).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 11, 15, 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України, -

У Х В А Л И В

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» () заборгованість за кредитним договором № 4352780 від 02.02.2024 року в сумі 7000 (сім тисяч) гривень , яка складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту 4500,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 2500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» ( ) судовий збір в сумі 376,81 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 1555,55 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» () адреса 03045 м. Київ вул . Набережно-Корчуватська буд.27 приміщення 2.

Представник позивача: Дідух Євген Олександрович АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача : ОСОБА_2 АДРЕСА_3 .

Суддя: Л. А. Кондус