Справа № 452/230/26
Провадження № 6/452/8/2026
УХВАЛА

іменем України

29 січня 2026 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_2 , заінтересована особа Акціонерне товариство «Сенсбанк».

В обґрунтування подання покликається на те, що у нього на виконанні з 03 вересня 2024 року перебуває виконавче провадження № 75952678 з примусового виконання виконавчого листа № 452/805/16-ц, виданого 04 грудня 2018 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 123632,72 грн. та 1854,49 грн. судового збору.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 03 вересня 2024 року ВП № 75952678 скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу боржниці, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 04 вересня 2024 року. Лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 75952678 боржницею особисто отримано 06 вересня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У межах виконавчого провадження № 75952678 винесено постанову про арешт майна боржниці; скеровано запити в реєструючи органи з метою перевірки її майнового стану; винесено постанови про арешт коштів боржниці в банківських установах.

Станом на 26.01.2026 року кошти на відкритих рахунках боржниці відсутні.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України та ДФС України боржниця не є працевлаштованою та не отримує доходу.

Згідно відповіді МВС України зареєстрованого рухомого майна вона не має.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на праві власності боржниці належить 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Також встановлено, що дане майно передано в іпотеку на забезпечення виконання кредитного договору від 05.06.2006 року №612-38/32, іпотекодержатель АТ «Альфа-банк».

09 грудня 2025 року на адресу боржниці надіслано виклик з`явитись 29 грудня 2025 року в офіс приватного виконавця, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 11 грудня 2025 року. Кореспонденцію боржницею отримано 19 грудня 2025 року.

07 січня 2026 року повторно скеровано виклик на 21 січня 2026 року, що також підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 08 січня 2026 року.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України боржниця регулярно перетинає державний кордон України на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Будучи належним чином повідомленою про відкриття виконавчого провадження, боржниця не вживає жодних заходів щодо виконання рішення суду, свідомо та цілеспрямовано ухиляється від його виконання.

Заборгованість по виконавчому провадженню № 75952678, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження станом на 26 січня 2026 року становить 138438,93 грн.

Поїздки за кордон, що тягнуть за собою витрати у вигляді витрат на переїзд, витрати на оренду/найм житла, харчування та інше, дають підстави стверджувати, що боржниця володіє певними коштами, однак ухиляється від виконання рішення суду та не сплачує борги, покладені на неї рішенням суду. Такі обставини порушують права стягувача та принципи судочинства.

Оскільки приватним виконавцем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення суду, однак боржниця ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, це є підставою для тимчасового обмеження боржниці у праві виїзду за межі України.

З наведених підстав просить тимчасово обмежити боржницю ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2018 року у справі № 452/805/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2018 року у справі № 452/2435/21 стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 123632,72 грн. та 1854,49 грн. судового збору, 04 грудня 2018 року судом виданий виконавчий лист.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2022 року замінено сторону стягувача на Акціонерне товариство «Альфа-банк».

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 липня 2022 року поновлено Акціонерному товариству «Альфа-банк» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

01 грудня 2022 року змінено назву Акціонерного товариства «Альфа-банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

За заявою Акціонерного товариства «Сенс банк» постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 03 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження № 75952678 з примусового виконання виконавчого листа № 452/805/16-ц, виданого 04 грудня 2018 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 123632,72 грн. та 1854,49 грн. судового збору. Даною постановою зобов`язано боржницю протягом 5-ти робочих днів подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 03 вересня 2024 року ВП № 75952678 скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу боржниці, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 04 вересня 2024 року. Лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 75952678 боржницею особисто отримано 06 вересня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 03 вересня 2024 року внесені зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме згідно актового запису про розірвання шлюбу № 2 від 12 січня 2012 року прізвище боржниці ОСОБА_3 змінено на прізвище « ОСОБА_4 ».

У межах виконавчого провадження № .09.2024 року винесено постанову про арешт майна боржниці; скеровано запити в реєструючи органи з метою перевірки її майнового стану; винесено постанови про арешт коштів боржниці в банківських установах.

Станом на 26.01.2026 року кошти на відкритих рахунках боржниці відсутні.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 26.01.2026 року та ДПС України від 26.01.2026 року боржниця не є працевлаштованою та не отримує доходу.

Згідно відповіді МВС України від 26.01.2026 року зареєстрованих за боржницею транспорнтних засобів ОСОБА_1 не має.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.01.2026 року встановлено, що на праві власності боржниці належить 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що дане майно передано в іпотеку на забезпечення виконання кредитного договору від 05.06.2006 року №612-38/32, іпотекодержатель АТ «Альфа-банк».

09 грудня 2025 року на адресу боржниці надіслано виклик з`явитись 29 грудня 2025 року в офіс приватного виконавця, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 11 грудня 2025 року. Кореспонденцію боржницею отримано 19 грудня 2025 року.

07 січня 2026 року повторно скеровано виклик на 21 січня 2026 року, що також підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 08 січня 2026 року.

Згідно повідомлення приватного виконавця будучи належним чином повідомленою про відкриття виконавчого провадження, боржниця не вживає жодних заходів щодо виконання рішення суду, свідомо та цілеспрямовано ухиляється від його виконання.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 26.01.2026 року боржниця регулярно перетинає державний кордон України на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Регулярність перетинання державного кордону України відображена у відповіді Державної прикордонної служби України за період з 03.09.2024 року по 26.01.2026 року.

Станом на день розгляду подання, заборгованість по виконавчому провадженню № 75952678, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження станом на 26 січня 2026 року становить 138438,93 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

У п. 9) ч. 2 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян які підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 у справі № 916/4106/14 викладено висновок, що встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) (далі Закон) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.

За змістом п. 5) ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

За змістом п. 19) ч. 3 ст. 18 чинного Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашенням заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З вище наведених правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України та має такий намір, може бути обмежено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов`язань.

Слід зазначити, що право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

За переконанням суду, обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, в розумінні положення ст. 10 ЦПК України, підлягають доведенню. Задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду України від 23.06.2020 року у справі №910/8130/17, зазначено що «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти)».

Суд вважає, що матеріалами подання приватного виконавця підтверджується, що останнім вжито вичерпний перелік заходів для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, однак у зв`язку з відсутністю доходу, коштів на рахунках в банківських установах та майна, неможливо забезпечити примусове виконання рішення суду. Отже, ухилення боржниці ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на неї вищезгаданим рішенням суду, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

На сьогодні рішення суду з 2018 року боржницею не виконано, нею не вжито жодних дій з метою виконання рішення суду.

Такі дії боржниці, які проявляються у невиконанні, перешкоджанні та повному ігноруванні вимог приватного виконавця (боржниця жодного разу не з`явився на вимогу приватного виконавця, жодних пояснень з приводу тривалого невиконання рішення суду не надала), роблять неможливим виконання рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

За результатами розгляду подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 411 ЦПК України, судом виноситься ухвала.

На підставі викладено, керуючись ст. 33 Конституції України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, що покладені на неї рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2018 року у справі № 452/805/16-ц.

Копію ухвали суду після набрання нею законної сили направити для виконання Державній прикордонній службі України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Направити до відома копію ухвали суду сторонам у справі.

Роз`яснити боржниці, що відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя