ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 760/16365/22

провадження № 61-8965св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне підприємство «Сетам», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов Андрій Валерійович, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова Олена Василівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Державного підприємства «Сетам» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» на постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., Фінагеєва В. О.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А. В., товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова О. В., про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна та скасування державної реєстрації нерухомого майна.

2. Позов обґрунтовано тим, що 11 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «Фірма «Домус» (директором якого є ОСОБА_1 ) було укладено кредитний договір № 00, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 175 000 доларів США.

3. Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2013 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 118,80 кв. м, житловою площею 65,50 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом його реалізації з прилюдних торгів.

4. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 січня 2021 року у справі № 760/3660/13-ц було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Горизонт».

5. 24 травня 2021 року приватним виконавцем Івановим А. В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2013 року у справі № 760/3660/13-ц.

6. 26 вересня 2022 року в межах вказаного виконавчого провадження були проведені електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем яких став ОСОБА_2 , за результатами яких складено протокол проведення електронних торгів № 576871.

7. 18 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Курасовою О. В. видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, на підставі якого за ним зареєстровано право власності на вищевказану квартиру.

8. Позивач вважав, що торги проведено незаконно та їхній результат підлягає анулюванню, оскільки спірна квартира використовується ним та його сім`єю як єдине житло, він є особою з інвалідністю 1-ї групи та потребує, окрім лікування, захисту його прав судом. Залишення його без квартири в такому стані не відповідає ні національному законодавству, ні Конвенції про права людини. Зазначав, що виконавець не взяв до уваги, що боржник є особою з інвалідністю та не надав йому можливість погасити заборгованість іншим чином, ніж шляхом незаконного позбавлення квартири.

9. Крім того, на момент проведення електронних торгів у провадженні судді Солом`янського районного суду міста Києва перебувала справа за заявою позивача про перегляд заочного рішення від 23 квітня 2013 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, в межах якого проведено вищевказані електронні торги.

10. Ухвалу про прийняття заяви про перегляд заочного рішення до розгляду було постановлено 05 вересня 2022 року. У зв`язку з чим 23 вересня 2022 року засобами електронної пошти було направлено до приватного виконавця Іванова І. В. клопотання про зупинення виконавчого провадження, отримавши яке, він повинен був зупинити виконавче провадження та не вчиняти жодних дій до дня вирішення судом справи. Однак таких дій ним вчинено не було.

11. Також, на момент проведення торгів, позивачем оскаржувались безпосередньо договори іпотеки (справа № 760/21312/21), згідно з якими і відбулося стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру. Наявність вказаної справи свідчить про те, що виконавець не мав права вчиняти жодних виконавчих дій.

12. Окрім того, при проведенні прилюдних торгів приватним виконавцем не було дотримано положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який не дозволяв примусово звернути стягнення (відчужити без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду, якщо таке майно виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи.

13. Враховуючи вищевикладене, вважав, що електронні торги є незаконними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим підлягає скасуванню і реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2

14. Враховуючи викладене просив суд: визнати недійсним правочин, укладений за результатами прилюдних торгів, які проводились ДП «Сетам» з реалізації лоту № 492932 (трикімнатна квартира, загальною площею 118,80 кв. м, житловою площею - 65,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), які оформлені протоколом № 576871 проведення електронного аукціону (торгів); скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_2 нерухомого майна у вигляді трикімнатної квартири, загальною площею 118,80 кв. м, житловою площею - 65,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 48170384, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65167272 від 18 жовтня 2022 року 15:21:11, приватний нотаріус Курасова О. В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ).

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

15. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року у складі судді Ішуніної Л. М. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

16. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки належним способом захисту порушених прав позивача є позов про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

17. Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

18. Визнано недійсними електронні торги з реалізації лоту № 492932, трикімнатної квартири, загальною площею 118,80 кв. м, житловою площею 65,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які були проведені 26 вересня 2021 року Державним підприємством «Сетам».

19. В іншій частині відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

20. Задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний суд виходив із того, що оскаржувані позивачем електронні торги були проведені 26 вересня 2022 року, тобто коли за положеннями пункту 5-2 розділу VІ Прикінцеві положення Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону, чинній на час проведення електронних торгів), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану було зупинено дію статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону, а тому у приватного виконавця Іванова А. В. та ДП «Сетам» були відсутні передбачені Законом підстави для передачі належної позивачу квартири на торги, організації і проведення електронних торгів з продажу вищевказаної квартири.

21. Водночас апеляційний суд зазначив, що визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів є неефективною вимогою.

22. Також суд зазначив, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

23. У липні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшли касаційні скарги ТОВ «ФК «Горизонт» та ДП «Сетам».

24. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Горизонт», витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

25. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ДП «Сетам».

26. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

27. У касаційній скарзі ДП «Сетам», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог та залишити в силі рішення місцевого суду в указаній частині.

28. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі № 233/4365/18, від 17 липня 2023 року в справі № 753/8060/20, від 13 вересня 2023 року в справі № 456/3576/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

29. Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано, що зі змісту пункту 5-2 розділу VІ Прикінцеві положення Закону України «Про іпотеку» вбачається, що однією з умов застосування цього абзацу є те, що нерухоме майно повинно бути передано в іпотеку за споживчим кредитом. Разом із тим, судами не встановлено, що спірне майно було передано в іпотеку за споживчим кредитом.

30. Крім того, жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача внаслідок проведення спірних торгів судом не встановлено.

31. Також заявник посилається на те, що оскільки позивач не був стороною договору купівлі-продажу, укладеного на спірних електронних торгах, обраний ним спосіб захисту своїх прав шляхом визнання електронних торгів недійсними є неналежним та неефективним способом захисту, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

32. У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Горизонт», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення місцевого суду в указаній частині.

33. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25 грудня 2024 року в справі № 826/19911/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

34. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що предмет іпотеки, на який звернено стягнення, передано в забезпечення за кредитним договорами, укладеними з юридичною особою, тобто кредит не є споживчим, тому на виконання рішення не розповсюджується дія мораторію.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

35. 23 квітня 2013 року Солом`янським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення у справі № 760/3660/13-ц, яким позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 118,80 кв. м, житловою площею - 65.50 кв. м., що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , за рахунок якого задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 0 (САП - кредитна лінія у валюті суб`єкту господарської діяльності) від 11 червня 2007 року, а саме: сума заборгованості за кредитом - 1 197 435,81 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 35 874,58 грн; розмір нарахованих відсотків за кредитом - 722 353,48 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 69 870,63 грн., шляхом його реалізації на прилюдних торгах за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по оплаті судового збору в сумі 3 441 грн. На виконання набравшого законної сили рішення видано виконавчий лист (т. 2, а. с. 96).

36. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2022 року, заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено, видано дублікат виконавчого листа № 2-1987/13 у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2013 року. Поновлено пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1987/13 у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

37. Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2024 року у справі № 760/3660/13 (провадження № 61-648ск24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2022 року.

38. 26 січня 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва замінено стягувача - ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Горизонт» у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 2, а. с. 5-6).

39. 24 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, де боржником є ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «ФК «Горизонт», в межах якого цього ж дня було винесено постанову про арешт майна боржника (т. 2, а. с.9 зворот-10).

40. 03 червня 2021 року приватним виконавцем проведено опис майна боржника - трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 23-24).

41. 14 червня 2021 року постановою приватного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (т. 2, а. с. 45).

42. 17 червня 2021 року приватним виконавцем Івановим А. В. було подано до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна - трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів (т. 2, а. с. 67 зворот-68).

43. Зі змісту протоколу № 576871 від 26 вересня 2022 вбачається, що він сформований за результатами проведення електронного аукціону, реєстраційний номер лота: 492932; найменування майна: іпотека, трикімнатна квартира, загальною площею 65,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; ціна продажу: 2 281 160,00 грн; переможець аукціону ОСОБА_2 ; підстава визначення переможця: найвища цінова пропозиція (т. 2, а. с. 86).

44. 07 жовтня 2022 року приватним виконавцем складено акт № НОМЕР_1/21-1 про реалізацію предмета іпотеки, а також винесено постанову про зняття арешту з такого майна (т. 2, а. с. 92-94).

45. Крім того, 07 жовтня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 (т. 2, а. с. 95).

46. 18 жовтня 2022 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 497, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курасовою О. В. 18 жовтня 2022 року (т. 1, а. с. 22-23).

Позиція Верховного Суду

47. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

48. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

49. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

50. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

51. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

52. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки належним способом захисту порушених прав позивача є позов про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

53. Так, відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

54. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

55. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

56. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

57. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності.

58. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

59. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

60. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

61. Виходячи з положень зазначених статей, власник майна має право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

62. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

63. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову до добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 17 лютого 2016 року у справі провадження № 6-2407цс15).

64. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц наведено висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

65. Таким чином, право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й має бути доведено в суді.

66. Разом з тим частина друга статті 388 ЦК України містить заборону витребування майна від добросовісного набувача, якщо це майно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень.

67. У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 285/3414/17 Верховний Суд дійшов висновку, відповідно до якого, застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

68. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 592/7963/16-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18, від 01 вересня 2021 року у справі № 295/3225/17.

69. У справі, яка переглядається, судами встановлено, що спірне нерухоме майно реалізоване на електронних торгах в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 760/3660/13-ц, виданого 20 травня 2021 року Солом`янським районним судом міста Києва, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

70. Отже, спірне нерухоме майно було реалізоване відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку № 2831/5, тобто у порядку, встановленому для примусового виконання судового рішення, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про обрання позивачем ефективного способу захисту.

71. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) дійшла висновку про те, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

72. Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах, та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

73. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

74. Тобто для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду (див. пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24)).

75. Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив із того, що оскаржувані позивачем електронні торги були проведені 26 вересня 2022 року, тобто коли за положеннями пункту 5-2 розділу VІ Прикінцеві положення Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону, чинній на час проведення електронних торгів), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану було зупинено дію статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону, а тому у приватного виконавця Іванова А. В. та ДП «Сетам» були відсутні передбачені Законом підстави для передачі належної позивачу квартири на торги, організації і проведення електронних торгів з продажу вищевказаної квартири.

76. Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком з огляду на наступне.

77. Так, пунктом 5-2 розділу VІ Прикінцеві положення Закону України «Про іпотеку» визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.

78. Закон України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення кредитних та іпотечного договорів, визначав, що: споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»);

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»);

продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

79. Системний аналіз цих понять у їх взаємозв`язку дає можливість дійти висновку, що у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» (у зазначеній редакції) споживчим кредитом є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві - фізичній особі, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, для придбання продукції - будь-яких виробів (товарів), робіт чи послуг, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

80. Подібне як за змістом, так і за основними сутнісними ознаками визначення споживчого кредиту наразі міститься у пункті 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

81. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15 ц (провадження №14-336цс18) проаналізувавши зміст пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», дійшла висновку, що якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням нею обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим.

82. З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ фірма «Домус» укладено кредитний договір № 0.

За умовами кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 175 000 доларів США (пункт 1.1).

Цільове призначення (мета кредиту): поповнення обігових коштів (пункт 1.4) (т. 2, а. с. 30-35).

83. З договору іпотеки від 11 червня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , вбачається, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань позичальника за кредитним договором № від 11 червня 2007 року та за кредитним договором № 0 від 11 червня 2007 року (т. 1, а. с. 80).

84. З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 передав своє майно в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, укладеними між банком та ТОВ фірма «Домус», що унеможливлює віднесення таких кредитних договорів до споживчих.

85. Отже, суд апеляційної інстанції, вказуючи на те, що реалізація спірної квартири відбулась з порушенням вимог пункту 5-2 розділу VІ Прикінцеві положення Закону України «Про іпотеку», не врахував, що майном, переданим в іпотеку, забезпечено виконання зобов`язань юридичної особи за кредитними договорами, тобто такі кредити не є споживчими, тому відсутні підстави вважати, що майно не могло бути реалізовано на відповідних торгах.

86. Суд апеляційної інстанції наведеного вище не врахував і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

87. З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, колегія суддів також дійшла висновку про його скасування та ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

88. Частинами першою та другою статті 412 ЦПК України визначено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Державного підприємства «Сетам» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» задовольнити частково.

2. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курасова Олена Василівна, про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, скасування державної реєстрації нерухомого майна, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович