УХВАЛА

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 757/45815/20-ц

провадження № 61-1375ск26

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши заяву Міністерства аграрної політики та продовольства України про забезпечення позову у справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та промисловості України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про скасування державної реєстрації прав і обтяжень на нерухоме майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири та витребування майна, за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2026 року заступник керівника Київської міської прокуратури засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у вказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 04 лютого 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року в цій справі. У задоволенні клопотання заступника керівника Київської міської прокуратури про зупинення дії рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року відмовив.

12 лютого 2026 року Міністерство аграрної політики та промисловості України через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із заявою про забезпечення позову у цій справі.

Заява підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та в межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V ЦПК України, відповідно до положень якої на відміну від положень глави 10 розділу I та глави 1 розділу V ЦПК України не передбачено забезпечення позову на стадії касаційного провадження. Натомість на стадії касаційного провадження можливе заявлення клопотання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (частина восьма статті 394, 436 ЦПК України).

Згідно зі статтею 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про забезпечення позову на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції.

На відміну від судів першої та апеляційної інстанцій саме суд касаційної інстанції є судом права, тобто тією судовою інституцією, яка не наділена повноваженнями встановлювати обставини та оцінювати докази, якими такі обставини підтверджуються.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 21 січня 2026 року № 925/632/19 зазначено, що оскільки під час розгляду і вирішення заяви про забезпечення позову необхідним є встановлення наявності або відсутності підстав для забезпечення позову з урахуванням установлених фактичних обставин кожної конкретної справи, а обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, то вирішення цієї заяви безпосередньо пов`язано з необхідністю оцінки доказів і встановлення обставин, що не є притаманним для суду касаційної інстанції. У касаційному провадженні передбачена інша процедура, властива лише суду касаційної інстанції, - процесуальна можливість на стадії касаційного розгляду справи зупинити виконання або дію оскаржуваного судового рішення.

Тому заява Міністерства аграрної політики та промисловості України про забезпечення позову підлягає залишенню без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149, 260, 400, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Міністерства аграрної політики та продовольства України про забезпечення позову у справі № 757/45815/20-ц.

Копію ухвали та додані до заяви матеріали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров