Провадження № 2/643/100/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника позивача за первісним позовом - адвоката Селезень С.В., представника відповідача за первісним позовом адвоката Гофельд Г.С., відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом адвоката Гофельд Ганни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням наступних уточнень просить:

1. Визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Квартира) спільним майном подружжя;

2. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку Квартири;

3. Визнати автомобіль марки «Nissan Murano», тип транспортного засобу загальний легковий універсал-В, 2017 року випуску, колір «чорний», ДНЗ НОМЕР_1 , зареєстрований 04.10.2019 на ім`я ОСОБА_2 , спільним майном подружжя;

4. Визнати автомобіль марки «Toyota Avensis», 2012 року випуску, колір «сірий», ДНЗ НОМЕР_2 , зареєстрований 19.05.2016 на ім`я ОСОБА_1 , спільним майном подружжя;

5. Припинити право спільної сумісної власності на автомобілі та в порядку поділа майна подружжя: - визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Nissan Murano», тип транспортного засобу загальний легковий універсал-В, 2017 року випуску, колір «чорний», ДНЗ НОМЕР_1 ; - визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Toyota Avensis», 2012 року випуску, колір «сірий», ДНЗ НОМЕР_2 , зареєстрований 19.05.2016.

Цивільна справа № 643/18270/20 за вказаним позовом надійшла до Московського районного суду м. Харкова на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Харкова від 28.06.2023.

05.10.2023 року в підготовчому судовому засіданні від представника відповідача адвоката Гофельд Г.С. надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просить:

1. Визнати спільною сумісною власністю (спільним майном подружжя) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що придбане в період шлюбу, а саме:

- Квартиру за вказаною вище адресою;

- транспортний засіб «Nissan Murano», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який було зареєстровано на ОСОБА_2 ;

- грошові кошти, отримані від продажу транспортного засобу Volkswagen, номерний знак НОМЕР_3 , 2013 року випуску;

2. В порядку поділу спільного майна подружжя та відступлення від засад рівності часток подружжя:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку Квартири;

- визнати право особистої власності ОСОБА_2 на транспортний засіб «Nissan Murano», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску;

3. В порядку поділу спільного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки Квартири;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на половину грошових коштів, отриманих від продажу транспортного засобу Volkswagen, номерний знак НОМЕР_3 , 2013 року випуску, в розмірі 84700,00 грн, що є половиною від вартості 169400,00 грн.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на грошову компенсацію у розмірі 304982,46 грн., що є половиною від 609964,93 грн. еквіваленту 21900 доларів США;

4. В порядку регресу (зворотної вимоги) щодо сплати заборгованості за договором позики від 20.12.2011 стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 40000,00 доларів США.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2023 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву, об`єднано в одне провадження вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Селезень С.В., ОСОБА_1 , представник ОСОБА_1 адвокат Гофельд Г.С. повідомили суд про укладення між сторонами мирової угоди від 05.12.2025, умови якої наведені в резолютивній частині даної ухвали. Просили затвердити мирову угоду від 05.12.2025 та закрити провадження у даній справі.

Представнику ОСОБА_2 - адвокату Селезень С.В., Шендриковій І.В., представнику ОСОБА_1 адвокату Гофельд Г.С. у судовому засіданні судом роз`яснені наслідки укладення угоди та закриття провадження у справі. Вказані особи підтвердили, що розуміють наслідки укладення угоди та закриття провадження у справі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Селезень С.В. на уточнююче запитання суду пояснила, що мирова угода особисто підписана ОСОБА_2 , для чого направлялась останньому за його місцем проживання з метою підписання. Адвокат Селезень С.В. та ОСОБА_2 обговорили та узгодили умови мирової угоди, яка підписана ОСОБА_2 та надана суду. ОСОБА_2 розуміє наслідки укладення угоди та закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, суд керується таким.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Положеннями ч. 5 ст. 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.11.2024 у справі № 185/8179/22 зазначила, що мирова угода є юридичним документом, який створюється сторонами процесу і затверджується судом з метою вирішення спору шляхом досягнення взаємної згоди. Загальний наслідок укладення мирової угоди полягає в тому, що сторони приймають умови, які для них є прийнятними, замість того, щоб покладати вирішення спору на суд. Тому припинення судового процесу та закриття провадження у справі, за змістом частини четвертої статті 207 ЦПК України, є безальтернативним результатом затвердження судом мирової угоди.

Згідно ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 вказаної статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 вказаної статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2010, що підтверджується Повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (том 1, а.с. 27).

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (том 1, а.с. 28).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22783298 від 10.06.2014, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228017143 від 13.10.2020, № 410469152 від 30.01.2025, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 10.06.2014. Відомості щодо обтяження вказаного майна (заборон відчуження, іпотек, інших речових прав) відсутні (том 1, а.с. 185; том 1, а.с. 29-30; том 2, а.с. 117-118).

Як вбачається з матеріалів справи, Квартира набута у власність ОСОБА_1 шляхом прийняття у власність об`єкта інвестування (квартири) у рахунок погашення пакету облігацій (том 1, а.с. 172-188; том 2, а.с. 91-93).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.07.2014, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення четвертого поверху № 5 в житловому будинку літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 3,4 кв.м. (том 1, а.с. 219).

Згідно з листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області № 31/20-4192 від 20.11.2023, за ОСОБА_2 зареєстровані такі транспортні засоби: автомобіль «Nissan Murano», 2017 року випуску, автомобіль «Toyota Avensis», 2012 року випуску, який 07.12.2022 перереєстрований на ОСОБА_1 (том 2, а.с. 26-27).

Автомобіль «Toyota Avensis», 2012 року випуску, колір «сірий», VIN: НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 07.12.2022 (том 2, а.с. 96-97).

Як вбачається з Витягу з застосунку «Дія», відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Toyota Avensis», 2012 року випуску, VIN: НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю на запит № 177502781 від 11.10.2023 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, транспортний засіб «Nissan Murano», 2017 року випуску, VIN: НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Таким чином, майно, яке є предметом мирової угоди, належить сторонам та набуто ними у власність в період шлюбу. Згідно з матеріалами справи, обтяження спірного майна відсутні (крім обтяження Квартири, накладеного згідно з ухвалою суду про забезпечення позову в даній справі).

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо права сторін поділити майно, вказане в мировій угоді, за взаємною згодою. Ураховуючи відсутність обтяжень вказаного майна, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Оцінюючи умову мирової угоди щодо покладення на ОСОБА_1 зобов`язання після затвердження мирової угоди подарувати 1/2 частину Квартири спільній дочці сторін, а в разі невиконання даного зобов`язання сплатити ОСОБА_2 штраф у розмірі, погодженому сторонами, який дорівнює вартості 1/2 частини Квартири, суд керується таким.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України у мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

На переконання суду, умови мирової угоди, згідно з якими за наслідками її затвердження дитина сторін в майбутньому отримає право власності на 1/2 частину Квартири, внаслідок чого не тільки набуде у власність майно, а й буде забезпечена власним житлом, не суперечать завданню якнайкращого забезпечення інтересів дитини та не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів будь-яких осіб, в тому числі дитини.

Суд при цьому враховує, що згідно з ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносяться неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положення ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Положеннями ст. 723 ЦК України передбачено, що договором дарування може бути встановлений обов`язок дарувальника передати дарунок обдаровуваному в майбутньому через певний строк (у певний термін) або у разі настання відкладальної обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Таким чином, норми цивільного законодавства ґрунтуються на принципах свободи учасників цивільних відносин та їх права на власний розсуд визначати свою поведінку та дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положення цивільного законодавства передбачають можливість укладання угод, згідно з якими учасник цивільних відносин може наділятись обов`язком у майбутньому здійснити дії на користь третьої особи, зокрема передати дарунок, у разі настання певної (відкладальної) обставини. Виконання зобов`язання може забезпечуватись штрафом.

Суд враховує, що мирова угода по суті є результатом домовленостей сторін, направлених на встановлення та припинення їх цивільних прав і обов`язків.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди щодо покладення на ОСОБА_1 зобов`язання після затвердження мирової угоди подарувати частину Квартири спільній дитині сторін, а в разі невиконання вказаного обов`язку сплатити штраф, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства.

Оцінюючи умови п. 5 Мирової угоди щодо сплати ОСОБА_1 штрафу в розмірі 45000,00 доларів США в разі невиконання зобов`язання подарувати частину Квартири дитині або виконання зобов`язання з порушенням строку, суд керується таким.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги. Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17), а підстав для відступу від нього відсутні.

У цій же постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. При стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним/приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення».

Таким чином, зазначення в судовому рішенні суми зобов`язання в іноземній валюті не суперечить законодавству України та релевантній судовій практиці. При цьому сума, що підлягає сплаті в гривнях в разі порушення відповідного зобов`язання, визначається на момент здійснення платежу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди не суперечать закону, загальним засадам цивільного законодавства та завданню якнайкращого забезпечення інтересів дитини, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 24.11.2020, у справі неодноразово змінювався склад суду. Всього справа розглядається судом понад 5 років.

Під час перебування справи в даному складі суду, між сторонами протягом тривалого часу відбувались перемовини щодо врегулювання спору на підставі взаємних поступок та укладення мирової угоди. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 погодився відмовитись від претензій на 1/2 частину Квартири за умови, що ОСОБА_1 таку ж частину Квартири подарує їх спільній дитині, забезпечивши останню житлом.

Таким чином, укладення мирової угоди сприятиме вирішенню спору між сторонами протягом розумного строку.

Ураховуючи наведене, а також засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження мирової угоди та закриття провадження в справі.

В справі ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 вжито заходи забезпечення позову та заборонено відчуження Квартири.

Учасники справи в зв`язку з укладенням мирової угоди, в разі її затвердження судом, просили скасувати заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що у зв`язку із затвердженням мирової угоди провадження у справі закривається, а також позицію всіх присутніх учасників справи, які просили скасувати заходи забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 12, 13, 207, 258-261, 353-354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно з ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2020, постановленою в цивільній справі № 643/18270/20, а саме скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Затвердити мирову угоду, укладену 05.12.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно з умовами якої сторони домовились про таке:

«1. Відповідно до даної мирової угоди, Сторони домовилися про врегулювання спору, що розглядається Салтівським районним суду міста Харкова по цивільній справі 643/18270/20 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

2. Сторони домовились, що до складу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 входить:

- квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

- нежитлове приміщення четвертого поверху №5 в житловому будинку літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 3,4 кв.м.

- транспортний засіб NISSAN MURANO, тип транспортного засобу ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ - В, 2017 року випуску, колір «чорний», ДНЗ: НОМЕР_1 ;

- транспортний засіб TOYOTA AVENSIS 2012 року випуску, колір «сірий», ДНЗ НОМЕР_2 ;

3. Сторони домовились поділити спільне сумісне майно подружжя, вказане в п. 2 даної мирової угоди наступним чином:

3.1. За ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) визнати право власності на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

- нежитлове приміщення четвертого поверху №5 в житловому будинку літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 3,4 кв.м.

- транспортний засіб TOYOTA AVENSIS 2012 року випуску, колір «сірий», ДНЗ НОМЕР_2 .

3.2. За ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_10 ) визнати право власності на:

- транспортний засіб NISSAN MURANO, тип транспортного засобу ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ - В, 2017 року випуску, колір «чорний», ДНЗ: НОМЕР_1 ;

4. Будь-яке інше майно, крім зазначеного у цій мировій угоді, розподілу між Сторонами не підлягає і майнових претензій, стосовно розподілу спільного майна подружжя жодна із Сторін одна до одної не має.

5. Сторони домовились про те, що Сторона -1 ( ОСОБА_1 ) зобов`язується не пізніше 45 (сорока п`яти днів ) з дня постановлення ухвали Салтівського районного суду міста Харкова про затвердження Мирової угоди, подарувати частку квартири АДРЕСА_3 , але не раніше отримання належним чином засвідченої компетентним органом країни перебування ОСОБА_2 заяви, в якій буде засвідчений факт відсутності заперечень та надана згода батька на прийняття в дар спільною неповнолітньою донькою сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частку квартири АДРЕСА_3 та не раніше зняття Салтівським районним судом м. Харкова заборони на нерухоме майно, накладеної ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 року по справі за № 643/18270/20.

У разі невиконання Стороною-1 вказаного зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням строку, Сторона -1 ( ОСОБА_1 ) зобов`язується сплатити на користь Сторони -2 ОСОБА_2 штраф у розмірі 45.000,00 (сорок п`ять тисяч дол. США)., що становить ринкову вартість частки квартири на день укладання мирової угоди, незалежно від зміни ринкової вартості квартири в подальшому, протягом 10 (десяти) днів з дня закінчення строку, передбаченого п. 6 угоди.

Не надання ОСОБА_2 заяви, в якій буде засвідчений факт відсутності заперечень та надана згода батька на прийняття в дар спільною неповнолітньою донькою сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частки квартири АДРЕСА_3 буде слугувати підставою для звільнення від відповідальності Сторони -1 та зняття з неї штрафних санкцій у розмірі 45.000,00 (сорок п`ять тисяч дол. США)., що становить ринкову вартість частки квартири на день укладання мирової угоди.

Невиконання вказаних умов договору Стороною 1, за умови надання ОСОБА_2 заяви, в якій буде засвідчений факт відсутності заперечень та надана згода батька на прийняття в дар спільною неповнолітньою донькою сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подарувати частку квартири АДРЕСА_3 є підставою для звернення Сторони -2 до суду за стягненням штрафних санкцій зі Сторони -1 на користь Сторони 2.

6. Сторони домовились про те, що Сторона -1 ( ОСОБА_1 ) відмовляється від позовних вимог за зустрічним позовом в частині:

- визнати за ОСОБА_1 право на половину грошових коштів, отриманих від продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN державний номер НОМЕР_11 , 2013 року випуску в розмірі 84 700 половину від вартості 169 400,00 грн;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на грошову компенсацію у розмірі 304 982,46 половина від (609 964,93 грн. еквівалент 21 900 дол. США);

- в порядку регресу (зворотної вимоги) щодо сплати заборгованості за договором позики (розписки від 20 грудня 2011 року, складеною ОСОБА_1 ) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 40.000, 00 (сорок тисяч ) доларів США.

7. Сторони підтверджують, що повністю врегулювали за взаємною на те згодою, на основі взаємних поступок, усі існуючі між ними спірні правовідносини. Усі інші витрати, оплата правової допомоги, витрати зі сплати судового збору та будь-які інші витрати, прямо чи побічно пов`язані з зазначеним вище спором, кожна зі сторін несе самостійно, не пред`являючи претензій одна до іншої.

9. Сторони заявляють, що дана Мирова угода ними укладена добровільно без жодного примусу, при повному розумінні значення своїх дій. Сторони підтверджують наявність достатніх у них повноважень для укладення такої Мирової угоди. Умови Мирової угоди - узгоджені Сторонами та не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, в тому числі й держави. Наслідки укладення Мирової угоди, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Сторонам відомі та зрозумілі.

10. Дана Мирова угода складена українською мовою і підписана особисто Стороною-1 та Стороною-2 у 3 (трьох) оригінальних примірниках, які мають однакову юридичну силу один для цивільної справи № 643/18270/20, яка перебуває у провадженні Салтівського районного суду міста Харкова та по одному для кожної Позивача та Відповідача.

11. Сторони засвідчують, що їх представники обізнані з укладенням та умовами даної Мирової угоди.

12. Вимоги статей 207, 208, 255, 256 Цивільного процесуального кодексу України сторонам відомі та зрозумілі.»

Провадження у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом адвоката Гофельд Ганни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач за первісним позовом - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Крівцов Д.А.