Справа № 466/22/26
Провадження № 2/461/1825/26
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

18.02.2026 Галицький районний суд м. Львова у складі судді Павлюк О. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

До Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 зі Шевченківського районного суду м. Львова для розгляду за територіальною підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що вказана справа помилково направлена зі Шевченківського районного суду м. Львова до Галицького районного суду м. Львова з огляду на таке.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Стаття ст. 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, у яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто, останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як зазначає представник позивача, ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа проживає у АДРЕСА_1 . Однак жодних документів, що підтверджує фактичне місце проживання позивача матеріали позову не містять.

Відповідно до відповіді № 2355967 від 18.02.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що належить до території Шевченківського району міста Львова.

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що Шевченківський районний суд м. Львова помилково направив цю цивільну справу до Галицького районного суду м. Львова.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

При цьому, розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18)).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стаття 32 ЦПК України передбачає, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Разом з тим, враховуючи, що вказана справа направлена з порушенням правил, встановлених ст. 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року в справі № 855/364/19, в постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі № 640/12339/19, де зазначено, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ. Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону.

На підставі вищевикладеного, доходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягають поверненню для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова як помилково направлені до Галицького районного суду м. Львова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 258, 260 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и л а :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передати для розгляду за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя Ольга ПАВЛЮК