Номер провадження 2/211/994/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 лютого 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

за головуваням судді Гонтар А.Л.,

з участю секретаря судового засідання Костяк Д.Л.,

розглянувши в приміщенні Довгтнцівського районного суду міста Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, -

У С Т А Н О В И В:

представник позивача ТОВ "Газорозподільні мережі України" звернувся 04 липня 2025 року із зазначеним позовом в Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що за постановою НКРЕКП №1389 від 28.07.2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП №189 від 26.12.2022 року та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з природного газу», позивачу змінено місце провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на територію провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АТ «КРИВОРОІЖГАЗ», а також про необхідність здійснення споживачами природного газу оплати за надані послуги розподілу природного газу з 01 серпня 2023 року на рахунок ТОВ «Газорозподільні мережі України». Таким чином, 01.08.2023 ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» має право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережі України». Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та має заборгованість за період з 19.02.2025 року по 14.03.2025 року у сумі 4085,56 грн.; 3% річних 17,46 грн. та інфляційні втрати 53,11 грн.

На підставі ухвали судду від 30 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 14 жовтня 2025 року.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву на позов не подала.

Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги треба задовольнити.

Правовідносини між сторонами, як оператором газорозподільної системи та споживачем відповідно щодо постачання природного газу врегульовані Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, "Правилами безпеки систем газопостачання України", затвердженими наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості 15 травня 2015 року № 285, "Правилами постачання природного газу", затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

На підставі п. 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, (далі - Кодекс ГРС), доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

При цьому передбачено, що за п. 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу ГРС фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно із п. 2 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до п. 7 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання.

Суд встановив, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та має заборгованість за період з 19.02.2025 року по 14.03.2025 року у сумі 4085,56 грн.; 3% річних 17,46 грн. та інфляційні втрати 53,11 грн.

Доказів, які б спростовували обставини, зазначені в розрахунку ТОВ «Газорозподільні мережі України» за послуги з розподілу природного газу, відповідач суду не надала.

Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з огляду на встановлений індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18).

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Отже, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за період з 19.02.2025 року по 14.03.2025 року у сумі 4085,56 грн.; 3% річних 17,46 грн. та інфляційні втрати 53,11 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеної частини позову, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень, також належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.12,13,81,133,141,142,200,223,259,263-265, 280-282 ЦПК, -

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України () за період з 19.02.2025 року по 14.03.2025 року у сумі 4085 (чотири тисячі вісімдесят п`ять) гривень 56 коп.; 3% річних у сумі 17 (сімнадцять) гривень 46 коп. та інфляційні втрати у сумі 53 (п`ятдесят три) гривні 11 коп. з подальшим переказом на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305482, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України () судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. з з подальшим переказом на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305482, відкритий в АТ «Ощадбанк.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2026 року.

Суддя: А.Л.Гонтар