Провадження №2-др/932/14/24
УХВАЛА

24.02.2026 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бочкаря Романа Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 позивач АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 11.05.2023 справу передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю.

Ухвалою від 13.03.2024, яка не оскаржувалася сторонами, за заявою позивача позовну заяву залишено без розгляду.

18.03.2024 від представника відповідача Бочкаря Р.В. надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення, оскільки в ухвалі від 13.03.2024 про залишення позову без розгляду не відображене питання про судові витрати. Зважаючи на необґрунтоване звернення позивача з цим позовом, зловживання ним правами, порушення ним прав відповідача, для захисту яких він поніс витрати на правничу допомогу, просив суд стягнути з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Дана заява не була розглянута попереднім складом суду, яким позовну заяву залишено без розгляду, та вона була повторно автоматично розподілена між суддями 10.02.2026.

Вирішуючи заяву, суд зазначає таке.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.55 Конституції України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.5 ст.142 ЦПК України в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн представник відповідача зазначив, що банк здійснив необґрунтовані дії, звернувшись до суду, не маючи на це достатніх підстав та здійснивши зловживання своїми процесуальними правами, оскільки Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та Дніпровським апеляційним судом вже була розглянута цивільна справа №932/3095/22 між тими самими сторонами, предмет позову якої був тим самим та з тих самих підстав, що й в даній справі №205/4556/23, та рішення в якій вже набрало законної сили, будучи ухваленим на користь відповідача.

Разом з тим, суд вбачає, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що є зловживанням правами. Так, цивільна справа №932/3095/22, на яку посилається представник відповідача як на тотожну даній справі, є справою за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» про захист прав споживачів, та вимогою в ній було стягнення з банку на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних коштів після незаконного переказу з його карти 15.07.2021 суми у 25000,00 грн. Що стосується поточної справи, то вона була ініційована банком з приводу вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.07.2008.

Таким чином, звернення АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до суду з цим позовом, вчинення дій, направлених на захист своїх прав, навіть за подальшого подання заяви про залишення позову без розгляду не можуть свідчити про зловживання процесуальними правами, вважатися автоматично необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

З системного тлумачення положень ч.ч.5,6 ст.142, ч.9 ст.141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами, чого судом не встановлено.

Наведені висновки суду з цього питання узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.

З огляду на викладене підстав для ухвалення у справі додаткового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст.137,141,142,257,260,353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бочкаря Романа Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 24.02.2026 та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: В.С. Салькова