Справа № 694/185/25
провадження № 2/694/110/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Нікітішиної С.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ястремського В.Я.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів,

встановив:

20.01.2025 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка утворилася станом на 01.09.2024 в сумі 88 756,86 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 05.06.2024 між нею та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб Багачевською сільською радою Звенигородського району Черкаської області (актовий запис №1). Під час спільного життя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

18.09.2020 за рішенням суду шлюб був розірваний.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.12.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Видано виконавчий лист для стягнення.

Надалі за судовим рішенням призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_3 у розмірі частина з усіх видів заробітку щомісячно до 03.11.2027. Видано виконавчий лист.

Відповідач ігнорує обов`язки щодо сплати аліментів, станом на 01.09.2024 заборгованість складає 88 756,86 грн.

Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, позивач вважає, що відповідач умисно не сплачує аліменти, тому є правові підстави для стягнення з нього пені у розмірі заборгованості.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Смовж О.Ю.) від 22.01.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

18.03.2025 ОСОБА_2 отримав копії позовних матеріалів під розписку в суді.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями учасників процесу, зокрема, для надання можливості подати докази.

27.05.2025 надійшов відзив від відповідача у справі. З позовними вимогами не погоджується, зазначає, що відповідно до довідки державного виконавця сплачує аліменти добросовісно, навіть має переплату в розмірі 6 777,10 грн.

З боку позивача 30.05.2025 надійшла відповідь на відзив, зазначає, що існує два виконавчих провадження: щодо виконання рішення у справі №294/2327/21 про стягнення аліментів на двох дітей, та щодо виконання рішення у справі №694/2192/22 щодо аліментів на період навчання дитини, за яким існує заборгованість.

16.06.2025 від відповідача надійшли заперечення тотожного змісту з раніше поданими. Стверджує, що не був обізнаний про наявність іншого виконавчого провадження, тому відсутня його вина у несплаті аліментів.

24.06.2025 надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що після подачі відповідачем довідки державного виконавця про відсутність заборгованості по сплаті аліментів, також звернулася до виконавчої служби та отримала оновлену довідку щодо заборгованості відповідача, відповідно до якої станом на 30.05.2025 розмір заборгованості складає 91 930,50 грн, тому зміна позовних вимог пов`язана із збільшення розміру суми заборгованості. Остаточно просить суд стягнути з відповідача 91 930,50 грн.

Аналогічна заява про збільшення позовних вимог надійшла після зміни уповноваженого представника позивача з адвоката Полежаки В.Ф. на адвоката Ястремського В.Я.

Відповідач 21.10.2025 та 11.12.2025 подав заяви про розгляд справи за його відсутності, підтримує раніше висловлену у відзиві позицію.

Ухвалою суду від 11.12.2025 витребувано від Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області копії матеріалів виконавчого провадження №70908576 від 06.02.2023. Зазначені матеріали надійшли до суду 22.01.2026. Такі ж документи подав представник позивача в судовому засіданні.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05.06.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб Багачівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області (актовий запис №1) (а.с.8). В шлюбі народилося двоє дітей ОСОБА_3 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 ) (а.с. 9), та ОСОБА_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 ) (а.с.10).

Батьками дітей зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.09.2020 шлюб між сторонами розірваний (справа №694/336/20).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області (справа №694/2327/21) призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.12.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

За зазначеним судовим рішенням видано виконавчий лист, постановою державного виконавця від 12.04.2022 відкрито виконавче провадження №68790223.

Надалі, рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.01.2023 (справа №694/2192/22) призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на період навчання у розмірі частина з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку, тобто з 24.11.2022 по 03.11.2027 (а.с. 12-15).

За зазначеним судовим рішенням 27.01.2023 видано виконавчий лист (а.с.22), відкрито виконавче провадження №70908576 за постановою державного виконавця від 06.02.2023. Копію постанови направлено боржнику ОСОБА_2 06.02.2023 №3456.

Виходячи з довідки Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області від 30.05.2025 №26.1-42/28808 ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 на час навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 24.11.2022 по 30.05.2025 включно у виконавчому провадженні №70908576.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача у даному виконавчому провадженні складає 91 930,50 грн, відомості про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників за повідомленням від 11.05.2023, про що його оповіщено листом від 11.12.2023, а також про те, що останнього обмежено у праві виїзду за межі України, встановлено тимчасове обмеження у праві полювання, користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими, чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві керування транспортними засобами за постановами державного виконавця від 11.12.2025 у виконавчому провадженні №70908576.

За розрахунком державного виконавця станом на 22.12.2025 заборгованість ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №70908576 становить 87 788,00 грн.

Виходячи з наведеного, суд виходить з обставин документального доведення обставин наявності заборгованості за ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №№70908576 у розмірі 87 788,00 грн станом на день ухвалення рішення у цій справі.

Також судом встановлено, що відповідно до інформації державного виконавця (а.с.66) заборгованість ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №68790223 відсутня станом на 26.05.2025.

Відтак, відносно ОСОБА_2 тривають два виконавчих провадження, а саме: №68790223 із стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому заборгованість відсутня, та №70908576 із стягнення аліментів на період навчання ОСОБА_3 , в якому наявна заборгованість 87 788,00 грн.

Виходячи із встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Положеннями Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також у разі продовження навчання до його закінчення, або до досягнення дитиною 23-річного віку.

Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У справі, що розглядається відповідач стверджує, що не був обізнаний про наявність двох виконавчих проваджень за рішеннями судів про стягнення аліментів. Своєчасно сплачував аліменти за рішенням суду на утримання обох синів до досягнення ними повноліття. Про обставини існування ще одного виконавчого провадження та обов`язок сплачувати аліменти на час навчання старшого сина дізнався лише отримавши позовні матеріали із суду.

Оцінюючи такі доводи відповідача суд зазначає, що 26.01.2023 Звенигородським районним судом Черкаської області розглянуто цивільну справу №694/2192/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку, тобто з 24.11.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_3 . У разі припинення навчання ОСОБА_3 стягнення аліментів припинити.

В описовій частині зазначеного рішення суду вказано, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву проти позову не надав, заперечень проти розгляду справи без виклику сторін на адресу суду не надіслав.

В резолютивній частині цього ж судового рішення зазначена адреса реєстрації ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Постанови державного виконавця та інша інформація ОСОБА_2 направлялася за фактичною адресою проживання - АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду із відзивом, іншими заявами, ОСОБА_2 зазначив свою адресу для листування - АДРЕСА_3 , проте кореспонденція поверталася до суду з поштовою відміткою «за зазначеною адресою відсутній».

Суд звертає увагу також, що відповідач ОСОБА_2 18.03.2025 отримав безпосередньо в Звенигородському районному суді Черкаської області копію ухвали про відкриття провадження у справі про стягнення з нього пені за несплату аліментів, а також повний пакет позовних матеріалів, про що залишив власноруч написану розписку (а.с.44). Надалі звертався до суду із відзивом на позовну заяву, іншими заявами.

Відтак, про наявність на розгляді справи №694/185/25 за позовом ОСОБА_1 відповідач обізнаний з 18.03.2025, скористався можливістю отримання правової допомоги від адвоката, разом з тим, жодних дій щодо сплати аліментів на період навчання сина упродовж розгляду справи (майже рік) не вжив, доказів оплати щонайменше частини заборгованості по аліментах суду не надав.

Суд, вирішуючи поставлене у позові питання, виходить перш за все з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, томусаме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).

Відповідач доказів регулярного належного фінансового утримання дитини на час навчання за період з 24.11.2022 по день ухвалення рішення у справі не надав. Доказів відсутності вини у несплаті аліментів суду не подав.

Оскільки факт заборгованості зі сплати аліментів наявний та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, постановами державного виконавця і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Виходячи з інформації державного виконавця, на момент ухвалення судового рішення заборгованість відповідача по аліментах на період навчання сина складає 87 788,00 грн.

Судом не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу сплачувати своєчасно аліменти на утримання дитини. Відповідач є особою працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я або інші обставини, які б могли вплинути на можливість позивача сплачувати аліменти у матеріалах справи відсутні. Матеріали справи не містять доказів, що на відповідача накладались штрафи за невиконання рішення про стягнення аліментів.

Вказане є підставою для стягнення з відповідача (боржника) пені за прострочення сплати аліментів на дитину. Враховуючи положення ст. 196 СК України, з урахуванням передбаченого законом обмеження розміру стягуваної пені ста відсотками розміру заборгованості, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за несплату аліментів у розмірі 87 788,00 грн за період з 11.12.2022 по 11.12.2025.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Керуючись статтями 6,12, 13,18,263,265,268, 279, 280-282 ЦПК України, статтями 180, 196 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 87 788,00 грн (вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211,20 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17.02.2026.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , тел. НОМЕР_6 ).

Суддя О.Ю. Смовж