Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1871/25
Провадження № 2/542/199/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2025 року до суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» з позовом до ОСОБА_1 , просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26183,06 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 16.10.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) №15.10.2024-100002618, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн., строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 04.03.2025. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитодавець також інформує Позичальника про зміну строку повернення Кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет Позичальника на вебсайті Кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється Позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з Позичальником каналом для комунікації, для відправлення повідомлень про зміну строку повернення Кредиту та строку виплати кредиту. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість у розмірі 26183,06 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача та суму сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 07.11.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.47).

Ухвалою суду від 15.01.2026 року витребувано докази (а.с.75).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.49, 73, 79), в позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача (а.с.8 на звороті).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.50-51, 58-59, 77-78).

04.12.2025 року відповідачем ОСОБА_1 був наданий відзив на позовну заяву (а.с.53-55), в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на таке.

Так зазначає, що ним здійснено платежі 29.10.2024 2153,99 грн., 12.11.2024 2153,99 грн. Позивач же не надав належного та повного розрахунку заборгованості, не врахував здійснені платежі, не підтвердив належними доказами розмір процентів та підстави нарахування неустойки. Проценти нараховані у надмірному та неспівмірному розмірі та фактично перевищують суму основного боргу.

Також зазначає, що під час укладення кредитного договору він не був належним чином ознайомлений із повними умовами договору, зокрема щодо розміру відсоткової ставки, комісій та порядку нарахування платежів.

Вказує, що позивачем не надано документів на підтвердження наявної кредитної заборгованості.

17.12.2025 року представником позивача було надано відповідь на відзив (а.с.60-68), в якому просить позовні вимоги задовольнити.

Щодо укладення кредитного договору зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 15.10.2024 р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору №15.10.2024-100002618 (кредитної лінії) від 15.10.2024 р.; 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №15.10.2024100002618 (кредитної лінії) від 15.10.2024 року. Таким чином, було укладено Кредитний договір №15.10.2024-100002618 від 15.10.2024 року в електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 15.10.2024 року, що наявна в матеріалах справи, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Відтак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам.

Щодо розрахунку заборгованості зазначає, що відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2 153,99 грн. від 29.10.2024 р., 2 153,99 грн. від 12.11.2024 р., при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Що є обставиною, яка свідчить про визнання боргу відповідачем.

Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.

Щодо неустойки вказує, що кредитний договір з відповідачем був укладений 15.10.2024 року, тобто після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустокий є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування.

Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ "Про споживче кредитування". Зважаючи на викладене, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 15.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №15.10.2024-100002618, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн., строком на 140 днів. Дата повернення кредиту 04.03.2025 рік. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (а.с.18-24).

ОСОБА_1 було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А192 паспорт споживчого кредиту (а.с.16-17).

Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №286-2310 від 23.10.2025 року повідомлено ТОВ «Споживчий центр» про успішність перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 16.10.2024, 00:00:44 на суму 10000 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 539070719, призначення платежу: видача за договором кредиту №15.10.2024-100002618 (а.с.25).

Відповідно до п.10.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) №15.10.2024-100002618 від 15.10.2024 року вбачається, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року (а.с.18-21).

Відповідачем не заперечується факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та користування ними. Відповідач будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв.

Таким чином, в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором №15.10.2024-100002618 від 15 жовтня 2024 року з ТОВ «Споживчий центр» в сумі кредиту 10000 грн.

Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Так, згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість у сумі 26183,06 грн. з яких: 9992,02 грн. основний борг; 11191,04 грн. проценти; 5000 грн. неустойка (а.с.26).

Кредитний договір (оферти) №15.10.2024-100002618, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 містить підпис відповідача, що свідчить про його ознайомлення з умовами договору та спростовує доводи відповідача про те, що він не був належним чином ознайомлений із повними умовами договору, зокрема щодо розміру відсоткової ставки, комісій та порядку нарахування платежів.

При цьому, заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав про часткову сплату коштів, а саме 29.10.2024 року 2153,99 грн. та 12.11.2024 2153,99 грн., про що й зазначав позивач в позовній заяві.

На виконання ухвали суду про витребування доказів позивачем був наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №15.10.2024-100002618 від 15.10.2024 року станом на 09.02.2026.

При дослідженні судом вказаного розрахунку заборгованості (а.с.82-83), судом встановлено, що сплачені відповідачем суми, на які він посилається у відзиві: 29.10.2024 року 2153,99 грн., 12.11.2024 року 2153,99 грн. відображені в розрахунку заборгованості та враховані при обчислені заборгованості за кредитним договором.

Інших належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування, відповідачем надано не було.

Факт здійснення відповідачем оплати за кредитним договором підтверджують як укладення такого договору, отримання відповідачем кредитних коштів, а також часткове виконання його умов по сплаті кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У зв`язку із встановленими обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) за вищевказаним договором, підлягають задоволенню.

Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов кредитного договору №15.10.2024-100002618 від 15.10.2024 року сторонами погоджено строк кредитування терміном 140 днів, та процентна ставка - 1%.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що саме за наведеною відсотковою ставкою 1% та в межах строку кредитування з 16.10.2024 по 04.03.2025, відповідно до визначених умов договору, а також з врахуванням часткового погашення заборгованості, здійснений розрахунок заборгованості ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на те, що проценти нараховані у надмірному та неспівмірному розмірі та фактично перевищують суму основного боргу суд вважає необгрунтованими, оскільки при укладанні кредитного договору він був повідомлений про розмір відсотків, порядок їх сплати та інші суттєві умови договору, і добровільно уклав цей договір, підписавши його без будь-яких застережень, та користувався отриманими коштами.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

У п.п. 6,10 заявки кредитного договору № 15.10.2024-100002618 (кредитної лінії) зазначено, що процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день корристування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,82% (денна процентна ставка) = (11539,77 /10000)/ 140 х 100%).

Таким чином, визначені процентні ставка у розмірі 1% та 0,82 % є законною та повністю відповідає вимогам чинного законодавства України.

Про всі істотні умови кредитного договору відповідач був завчасно та належним чином повідомлений, оскільки у кредитному договорі міститься вся інформація, визначена частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому чіткі умови кредитного договору викладені не лише у заявці кредитного договору № 15.10.2024-100002618 від 15 жовтня 2024 року, але й в акцепті цього договору, а також у Паспорті споживчого кредиту, які підписані відповідачем без будь-яких застережень чи заперечень.

Отже, положення укладеного відповідачем кредитного договору № 15.10.2024-100002618 від 15 жовтня 2024 року є чіткими, конкретно визначеними та такими, що не допускають подвійного тлумачення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання в розмірі 5000 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлано, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

При цьому, з наданого розрахунку заборгованості (а.с.82-83) вбачається, що неустойка - штраф нарахований за період з 27.11.2024 року по 15.01.2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану.

Отже, позивачем не враховано вищевказаних положень Закону України «Про споживче кредитування» і перехідних положень ЦК України та безпідставно нараховано неустойку за кожен день невиконання зобов`язання, а тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягає.

Таким чином, у зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідач має загальну заборгованість в сумі 21183,06 грн., з яких 9992,02 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 11191,04 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, яка й підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21183,06 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 80,90% з розрахунку: 21183,06 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 26183,06 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 80,90% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1959,72 грн. з розрахунку: 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 80,90% (відсоток задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» () заборгованість за кредитним договором №15.10.2024-100002618 від 15.10.2024 в розмірі 21183 (двадцять одну тисячу сто вісімдесят три) грн. 06 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 9992,02 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 11191,04 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1959 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 72 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул.Саксаганського, буд.133А, м.Київ, 01032, ;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 17 лютого 2026 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва