Провадження № 2/932/3224/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря Христюк М. В.

позивач: ТОВ «ІННОВА-НОВА»,

представник позивача: адвокат Андрущенко М. В.

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 13.11.2024 між сторонами було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № , шляхом обміну електронними повідомленями, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до вказаного Договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн, перерахувавши їх на картковий рахунок відповідача, строк кредиту 360 днів зі стандартною ставкою 1% в день, знижена ставка 0,75% в день.

Однак відповідач порушив умови Договору та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином у зв`язку з чим станом на 30.06.2025 сума заборгованості відповідача за Договором про надання грошових коштів у позику № від 13.11.2024 становить 23400,00 грн, з яких 10000 грн тіло кредиту, 13400 грн відсотки за користування кредитом, відсотки нараховані по 25.06.2025.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № від 13.11.2024 в сумі 23400,00 грн та судовий збір.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, де зазначено, що згідно Договору, датою укладання договору між Товариством та клієнтом є дата його підписання, а Договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів. Ні копію Договору, ні паспорт споживчого кредиту посвідчені електронним цифровим підписом відповідача не було додано до позову, не надано докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача (рахунок, виписка). Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Звертає увагу, що розмір нарахованих відсотків перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукає у такий спосіб позичальника, на укладання договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які він, не міг оцінити належно. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають. Сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною. Таким чином просить у задоволенні позовних вимог в частині нарахування відсотків відмовити, провадження у справі закроити.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивачем наданий відповідь на відзив та у позовній заяві зазначено прохання розглядати справу без їх участі.

Відповідачем надана заява про розгляд справи без його участі та заперечення.

Сторони до судового засідання не з`явилися.

За клопотанням позивача у АТ «Універсал Банк» витребувана інформація про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 07.05.2025, справа передана за підсутністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 25.08.2025 відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10.11.2025 від АТ «Універсал Банк» витребувано відомості про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір про надання грошових коштів у позику № від 13.11.2024 за яким відповідачу надається кредит у сумі 10000 грн, строк кредиту 360 днів зі стандартною ставкою 1% в день, знижена ставка 0,75% в день (п.п. 2.3, 2,5, 2.6.1, 2.6.2 Договору).

За наданим розрахунком заборгованості, відповідач частково погашав відсотки за вищевказаним договором, а саме 13.12.2024 2250,00 грн, 16.01.2025 3000 грн, 13.02.2025 3000 грн.

Згідно довідки ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 30.06.2025, наданої на запит позивача, ними була перерахована сума 10000 грн 13.11.2024 о 17.16 відповідачу, № картки НОМЕР_1 згідно договору з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС № 160523/1 від 16.05.2023.

Згідно інформації АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 21.11.2025, 13.11.2024 о 17.16 год. На платіжну картку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 був зарахований платіж у сумі 10000 грн.

08.09.2025 позивач змінив назву з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА».

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договорів сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Як унормоване в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст статей 610, 612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Договір про надання грошових коштів у позику № від 13.11.2024 підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджене укладання між сторонами спірного правочину.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).

Оскільки відповідачем порушені зобов`язання з повернення грошових коштів, що встановлені умовами Договору, у нього виникла заборгованість, яка обрахована позивачем у відповідних розрахунках, наданих суду.

Доводи відповідача що йому не перераховалися позивачем кредитні кошти у сумі 10000 грн. спростовуються довідками ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 30.06.2025 та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 21.11.2025, де співпадають номери банківської карти відповідача, до того ж, вказаний номер банківської карти відповідача зазначений у Договорі про надання грошових коштів у позику № від 13.11.2024.

Змістом вказаного Договору спростовуються доводи відповідача про нарахування відсотків поза строком Договору, оскільки строк дії Договору 360 днів, заборгованість по відсоткам розрахована за 224 дня.

Відповідно до ст.ст. 1054-1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За матеріалами справи, усі істотні умови кредитного договору були чітко визначені та доведені до відома відповідача до моменту укладення договору. Вони містили розмір кредиту, порядок його надання, строки повернення, розмір процентної ставки, комісій та інші платежі.

Суд вважає, цього договорі відсутні ознаки зловживання кредитодавцем своїм становищем чи нав`язування несправедливих умов договору. Натомість розмір відсотків за користування кредитними коштами був прямо передбачений умовами договору, з якими відповідач погодився добровільно, усвідомлюючи наслідки його невиконання.

Отже, встановлений сторонами розмір відсотків не суперечить принципам справедливості, розумності та добросовісності, а є наслідком договірної свободи сторін, гарантованої ст. 627 ЦК України, та спрямований на стимулювання належного виконання зобов`язань.

До того ж, відповідачем частково погашалася сума заборгованості, що підтверджує згоду на вказані умови договору.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд доходить висновку про стягнення з відповідача заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № від 13.11.2024 у сумі 23400,00 грн, з яких 10000,00 грн сума кредиту, 13400,00 грн нараховані відсотки за користування кредитом, відповідно до наданих позивачем розрахунків, оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права та інтереси позивача.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при пред`явленні позову судовий збір в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», , місцезнаходження за адресою: вул. Верхній Вал, буд. 10, поверх 2, офіс 5, м. Київ, 04071 до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № від 13.11.2024 у сумі 23400 (двадцять три тисячі чотириста),00 грн, з яких 10000,00 грн сума кредиту, 13400,00 грн нараховані відсотки за користування кредитом, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два),40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 16.02.2026.

Суддя І. В. Петунін