Справа № 347/2273/25
Провадження № 2/347/125/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

секретаря Сумарука І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

29.10.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 07.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4451400, який підписаний відповідачем електронним підписом в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Отже, даний Кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі. Відповідно до умов Договору, Товариство надало Відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн., строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,50%, знижена процентна ставка становить 1,63% за кожен день користування кредитом.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Відповідач в свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.

З метою збільшення суми кредиту 13.03.2024 року сторони уклали Додатковий договір до Договору №4451400 та за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 4000 грн.

Відповідач умов кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 99047,76 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13999,99 грн.; заборгованість за процентами 78047,77 грн., заборгованість за штрафом 7000 грн.

14.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» уклали Договір факторингу №14/11/2024, згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №4451400 від 07.03.2024 року.

У зв?язку із цим, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4451400 від 07.03.2024 року у розмірі 99047,76 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

У відзиві на позов поданому представником відповідача ОСОБА_2 09.12.2025 року, сторона відповідача проти позову заперечила, вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Так, сторона відповідача у відзиві зазначила, що 07.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4451400, згідно якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти у розмірі 10000 грн., а 13.03.2024 року сторони уклали Додатковий договір до договору №4451400, згідно з яким відповідачу було надано у кредит у сумі 4000 грн. 14.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» уклали Договір факторингу №14/11/2024, згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №4451400 від 07.03.2024 року. Відповідач ОСОБА_1 належним чином умов договору №4451400 від 07.03.2024 року не виконувала в зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 99047,76 грн., яка складається з: 13999,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 78047,77 грн. заборгованості за процентами та 7000,00 грн. заборгованість за штрафом.

Однак, з огляду на аналіз норм ст.ст.11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, сторона відповідача дійшла висновку, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим та не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Тому, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 6999,99 грн., що складає 50% від суми заборгованості по кредиту. Саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. Так само, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України не підлягає стягненню з відповідачки штраф в розмірі 7000 грн. Що ж до стягнення 8000 грн. витрат на правову допомогу, то таку вважають неспівмірною, так як вказаний у звіті витрачений адвокатом час на дану позовну заяву 6 годин 30 хвилин є значно завищеним, оскільки адвокат достеменно володіючи знаннями права та оформлюючи позовні заяви про стягнення заборгованості за кредитними договорами (однотипність справ) міг використати значно менше часу, а тому приходять до переконання про те що заявлена сума гонорару є непропорційною до предмета спору, тож така підлягає зменшенню до 1000 грн. Крім того, в період, за який утворилася заборгованість за кредитним договором, відповідачка перебувала в скрутному матеріальному становищі, так як постійно перебувала на лікуванні в медичних закладах.

У зв?язку із цим просили позов задовольнити частково у розмірі 20999,98 грн., а саме: 13999,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6999,99 грн. заборгованості за процентами та 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи не з?явився, однак в позовній заяві та у додатково поданому клопотанні просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач та її представник в судове засідання не з?явилися, від представника відповідача адвоката Юрчук С.В. поступила заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без участі відповідача та її представника, не заперечувала щодо часткового задоволення позову у розмірі 20999,98 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 17.11.2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено до судового розгляду на 11.12.2025 року.

Також, ухвалою від 17.11.2025 року витребувано докази у АТ КБ «Приват Банк».

11.12.2025 року у зв?язку із неявкою відповідача та відсутністю доказів її належного повідомлення, судове засідання відкладено на 15.01.2026 року.

15.01.2026 року у зв?язку із відсутністю електропостачання судове засідання відкладено на 12.02.2026 року.

Враховуючи те, що відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подала заяву про розгляд справи без їх участі, та щодо часткового задоволення позову не заперечила, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно копії Анкети-опитувальника клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення від 07.03.2024 року встановлено анкетні дані позичальника ОСОБА_1 (а.с.17).

З копії Паспорта споживчого кредиту від 07.03.2024 року встановлено, що він містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.18-22).

Судом установлено, що 07.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4451400, згідно якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти у розмірі 10000 грн., строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,50%, знижена процентна ставка становить 1,63% за кожен день користування кредитом (а.с.24-43). Вказаний кредитний договір разом із додатками підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.1.3 Договору позичальник зобов?язався повернути кредит у терміни (дати) повернення кредиту та сплатити проценти, які визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Графік платежів).

Згідно копії Графіка платежів, який є Додатком №1 до кредитного договору, станом на 02.03.2025 року відповідач зобов?язалася погасити кредит у загальній сумі 97375 грн., з яких: 10000 грн. сума кредиту, 87375 грн. проценти за користування кредитом (а.с.44).

Згідно копії Інформаційного повідомлення, який є Додатком №2 до кредитного договору, відповідач надала згоду товариству на передачу особам вказаним у цьому повідомленні інформації щодо укладення нею вказаного договору (умови, стан виконання, тощо), а також на обробку її персональних даних (а.с.45).

З копії Паспорта споживчого кредиту від 13.03.2024 року встановлено, що він містить інформацію, яка була надана споживачу ОСОБА_1 до укладення Додаткового договору №4451400-Т1 до Договору про споживчий кредит №4451400 від 07.03.2024 року (а.с.46-47).

Відповідно до копії Додаткового договору №4451400-Т1 до Договору про споживчий кредит №4451400 від 07.03.2024 року, відповідачу було надано кредит у сумі 4000 грн., і загальний розмір кредиту склав 14000 грн. Згідно п.1.8 вказаного Додаткового договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає: за стандартною ставкою 139300 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 135870 грн. (а.с.48).

Згідно копії Графіка платежів, який є Додатком №1 до кредитного договору в редакції Додаткової угоди від 13.03.2024 року, станом на 01.03.2025 року відповідач зобов?язалася погасити кредит у загальній сумі 136325 грн., з яких: 14000 грн. сума кредиту, 122325 грн. проценти за користування кредитом (а.с.49).

Відповідно до копії Довідки про ідентифікацію, підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Лінеура Україна». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: 07.03.2024 року Паспорт кредиту, 07.03.2024 року - Кредитний договір та 13.03.2024 року Додаткова угода до кредитного договору (а.с.50).

Згідно копії листа адресованого ТОВ «Лінеура Україна» 14.11.2024 року, ТОВ «Пейтек» повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 від ТОВ «Лінеура Україна» 07.03.2024 року у розмірі 10000 грн. (а.с.51).

Також, згідно копії листа адресованого ТОВ «Лінеура Україна» 14.11.2024 року, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 від ТОВ «Лінеура Україна» 13.03.2024 року у розмірі 4000 грн. (зворот а.с.51).

Згідно копії Договору факторингу №14/11/2024 від 14.11.2024 року укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», останнє набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.52-54), оплата за яким підтверджується копією платіжного доручення (а.с.54).

Згідно копії Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №14/11/2024 від 14.11.2024 року, за порядковим №1096 відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4451400 від 07.03.2024 року (а.с.55).

Згідно копії Розрахунку заборгованості наданої ТОВ «Лінеура Україна», загальна заборгованість відповідача за Договором №4451400 від 07.03.2024 року станом на 14.11.2024 року становить 99047,76 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13999,99 грн.; заборгованість за процентами 78047,77 грн., заборгованість за штрафом 7000 грн. (а.с.56-60).

Згідно копії Досудової вимоги від 16.10.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надіслало відповідачу ОСОБА_1 лист-вимогу щодо виконання нею зобов`язання за Договором №4451400 від 07.03.2024 року, шляхом погашення заборгованості у сумі 99047,76 грн. (а.с.61).

Відповідно до копії інформації наданої АТ КБ «Приват Банк» на вимогу суду в порядку витребування доказів за №20.1.0.0.0/7-251118/82253-БТ від 21.11.2025 року, підтверджено, що на ім?я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку було здійснено зарахування коштів 07.03.2024 року у розмірі 10000 грн., а 13.03.2024 року у розмірі 4000 грн. (а.с.91).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань за договором споживчого кредиту, право вимоги по якому згідно укладеного договору факторингу перейшло до нового кредитора (позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію».

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Лінеура Україна»).

Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідно дост.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 2)заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 3)вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису відповідно до вимог законів України"Про електронні документи та електронний документообіг"та"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором . Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 07.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4451400, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн., строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором, зокрема згідно Графіку платежів, який є Додатком №1 до Договору.

Далі, 13.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №4451400-Т1 до Договору про споживчий кредит №4451400 від 07.03.2024 року, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 4000 грн., і загальний розмір кредиту склав 14000 грн.

Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.

Всупереч умов Договору №4451400 від 07.03.2024 року та Додаткового договору №4451400-Т1 від 13.03.2024 року відповідач ОСОБА_1 не виконала свої зобов?язання і фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були.

Згідно копії Розрахунку заборгованості наданої ТОВ «Лінеура Україна», загальна заборгованість відповідача за Договором №4451400 від 07.03.2024 року станом на 14.11.2024 року становить 99047,76 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13999,99 грн.; заборгованість за процентами 78047,77 грн., заборгованість за штрафом 7000 грн.

Первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» відступило своє право грошової вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», згідно Договору факторингу №14/11/2024 від 14.11.2024 року.

А відтак, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за укладеним нею Договором №4451400 від 07.03.2024 року.

Щодо нарахованих відсотків.

Однак, щодо розрахованої та заявленої суми нарахованих відсотків, суд приходить до таких висновків.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року -1% від суми кредиту за кожен день.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Судом встановлено, що кредитний договір №4451400 від 07.03.2024 року укладений строком на 360 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто такий кредитний договір був укладений після набрання чинності цим Законом, а тому на момент укладення між сторонами кредитного договору діяли внесені до ЗУ «Про споживче кредитування» зміни, що вказує на підставність застосування до цих правовідносин зазначеного вище закону.

Тому суд вважає, що розрахунок відсотків за вказаним кредитним договором слід розраховувати наступним чином:

- з 07 березня 2024 року по 12 березня 2024 року застосовується знижена процентна ставка передбачена п.1.4.2 Договору 1,63%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 5 днів х 10000 грн. х 1,63% = 815 грн.

- з 13 березня 2024 року по 05 квітня 2024 року застосовується знижена процентна ставка передбачена п.1.4.2 Договору 1,63%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 23 днів х 14000 грн. х 1,63% = 5248,60 грн.

- з 06 квітня 2024 року по 21 квітня 2024 року застосовується денна процентна ставка передбачена п.1.4.2 Договору (у разі використання клієнтом права на знижену процентну ставку), яка становить 2,427%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 15 днів х 14000 грн. х 2,427% = 5096,70 грн.

- з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день: 120 днів х 14000 грн. х 1,5% = 25200 грн.

- з 20 серпня 2024 року по 14 листопада 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день: 86 днів х 14000 грн. х 1% = 12040 грн.

Отже, загальна сума прострочених відсотків за вказаним кредитним договором становитиме 48400,30 грн., однак, відповідачем 05.04.2024 року було здійснено погашення відсотків у розмірі 6370 грн. (48400,30 грн. 6370 грн. = 42030,30 грн.), тому сума відсотків, яка підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача становить 42030,30 грн.

Водночас, суд зазначає, що положенням п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, від загальної суми заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача слід відняти суму штрафів, яка становить 7000 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості за вказаним договором становитиме 56030,29 грн. (13999,99 грн. + 42030,30 грн. = 56030,29 грн.), а саме: заборгованість за тілом кредиту 13999,99 грн., заборгованість по відсотках 42030,30 грн.

Отже, з урахуванням наведених вище розрахунків аргументи відповідача щодо зменшення розміру відсотків до суми 6999,99 грн. суд вважає неспроможними.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором №4451400 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024 року у розмірі 56030,29 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд враховує, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об?єднанням «Апологет» про надання правової допомоги (а.с.62), копію ордеру (зворот а.с.62), копію Акта №35 наданих послуг від 08.10.2025 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 8000 грн. (а.с.63) та Детальний опис наданих послуг до Акту №35, в якому зазначено найменування послуги та час виконання (зворот а.с.63).

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, правова допомога підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог у розмірі 4525,60 грн. (8000 : 100% х 56,57 = 4525,60 грн.).

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1370,35 грн. (56030,29 х 100% : 99047,76 = 56,57; 2422,40 : 100% х 56,57 = 1370,35 грн.).

На підставі статей 11, 207, 526, 549, 598, 599, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(, 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором №4451400 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.03.2024 року у розмірі 56030 (п?ятдесят шість тисяч тридцять) грн. 29 коп., а також 1370,35 грн. сплаченого судового збору та 4525,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2026 року.

Суддя Ю.С. Кіцула