Справа № 642/5364/25
Провадження № 2/642/200/26
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Гриценко О.С.

представника позивача Жилко С.Е.

представника відповідачів Ворожбянова А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в приміщенні суду у м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Харківської міської ради звернувся до Холодногірського районного суду м.Харкова з позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, в якій просив стягнути з відповідачів на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0029 загальною площею 0,0336 га по АДРЕСА_1 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021, а саме: з ОСОБА_1 - 165 751,35 грн, ОСОБА_2 - 64 244,71 грн, ОСОБА_3 - 90 999,21 грн, ОСОБА_4 - 83 425,17 грн, ОСОБА_5 - 82 875,68 грн.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2025 року вказаний позов залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків.

15.09.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з платіжною квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

14.01.2026 року представником відповідачів адвокатом Ворожбяновим А.М. до суду подано клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що дійсно Об`єкт нерухомості, а саме нежитлова будівля літ. «А-1» по АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2025 № 441801958 будівля літ. «А-1», яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :01:010:0029 є нежитловою, а саме комерційною нерухомістю, отже, може бути використане виключно для здійснення господарської діяльності, з відповідним оподаткуванням згідно чинного законодавства України. Позивач не врахував, що Відповідачі є суб`єктами підприємницької діяльності, а саме фізичними особами-підприємцями, використовують нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_2 в комерційних цілях, а отже і земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:0029 площею 0,1425 га по АДРЕСА_2 використовується для господарської діяльності.

Представник позивача Жилко С.Е. у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат Ворожбянов А.М. підтримав клопотання про закриття провадження у справі з підстав викладених у ньому.

Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов до таких висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18Закону України від 02 червня 2016 року№ 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка взаконіна вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про ахист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Так, звернувшись до суду із позовом представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти: з ОСОБА_1 - 165 751,35 грн, ОСОБА_2 - 64 244,71 грн, ОСОБА_3 - 90 999,21 грн, ОСОБА_4 - 83 425,17 грн, ОСОБА_5 - 82 875,68 грн. за використання земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером № :01:010:0029, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.09.2025 № 441801958 по АДРЕСА_2 зареєстровано право власності на:

- нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 9-:-17 загальною площею 19,9 кв.м. в літ. «А-1» з 17.01.2017 за ОСОБА_1 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016

- нежитлове приміщення 1-го поверху № 6 загальною площею 19,3 кв.м. в літ. «А-1» з 17.01.2017 за ОСОБА_1 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016

- нежитлове приміщення 1-го поверху № 3 загальною площею 12,4 кв.м. в літ. «А-1» з 17.01.2017 за ОСОБА_1 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016

- нежитлове приміщення 1-го поверху № 1, загальною площею 25,8 кв.м в літ. «А-1» з 17.01.2017 за ОСОБА_5 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016

- нежитлове приміщення 1-го поверху № 4 загальною площею 14,3 кв.м. в літ. «А-1»: з 06.02.2020 по теперішній час за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 308 від 06.02.2020 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховой) Г.І.; з 17.01.2017 по 05.02.2020 за ОСОБА_3 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016

- нежитлове приміщення, 1-го поверху № 7, загальною площею 20,0 кв.м в літ. «А-1» з 17.01.2017 за ОСОБА_2 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016

- нежитлове приміщення 1-го поверху № 5 в літ. «А-1»: з 17.01.2017 по 07.04.2025 за ОСОБА_3 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016; з 07.04.2025 по теперішній час за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 361 від 08.04.2025 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховой) Г.І.;

- нежитлове приміщення 1-го поверху № 8 в літ. «А-1» з 17.01.2017 за ОСОБА_3 на підставі договору про спільну діяльність від 02.12.2016;

- нежитлове приміщення, 1-го поверху № 2, загальною площею 12,4 кв.м в літ. «А-1» з 17.01.2017 по теперішній час за ОСОБА_4 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2025 №441801958 будівля літ. «А-1», яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :01:010:0029 є нежитловою, а саме комерційною нерухомістю, отже, може бути використане виключно для здійснення господарської діяльності, з відповідним оподаткуванням згідно чинного законодавства України.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є суб`єктами підприємницької діяльності, що підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що відповідачі будучи суб`єктами підприємницької діяльності - фізичними особами-підприємцями, використовують нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_2 в комерційних цілях.

Так, відповідач ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання (ФО-П) на підставі договору (додається) передав нежитлові приміщення в літ. «А-1» іншому суб`єкту господарювання, а саме ФО-П ОСОБА_7 для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач ОСОБА_2 , як суб`єкт господарювання (ФО-П) на підставі договору (додається) передала нежитлові приміщення в літ. «А-1» іншому суб`єкту господарювання, а саме ФО-П ОСОБА_8 для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач ОСОБА_3 , як суб`єкт господарювання (ФО-П) на підставі договорів (додаються) передала нежитлові приміщення в літ. «А-1» іншим суб`єктам господарювання для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач ОСОБА_4 , як суб`єкт господарювання (ФО-П) на підставі договорів (додаються) передав нежитлові приміщення в літ. «А-1» іншим суб`єктам господарювання, а саме ФО-П ОСОБА_9 та ФО-П ОСОБА_10 для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач ОСОБА_5 , як суб`єкт господарювання (ФО-П) на підставі договору (додаються) передав нежитлові приміщення в літ. «А-1» іншому суб`єкту господарювання, а саме ТОВ «Основа Інфо» для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 24Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування й органи державної влади (частина друга статті 2 Земельного кодексу України).

Частиною 2 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов`язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19), 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19) та від 09 жовтня 2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19) зазначено, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 686/1411/19 від 21 червня 2023 року зі схожих правовідносин (справа за позовом Хмельницької міської ради Хмельницької області до особи, яка мала статус фізичної особи-підприємця, про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку), зазначено, що «матеріалами справи підтверджується, що за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП. Основними видами її економічної діяльності визначені роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), виробництво металевих дверей і вікон (код 25.12). Відомості про припинення нею підприємницької діяльності відсутні. З урахуванням встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами в цій справі, є господарсько-правовими, оскільки між Хмельницькою міською радою з однієї сторони та ОСОБА_1 як суб`єктом господарювання з іншої сторони існує спір, пов`язаний із здійсненням відповідачем підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці, у зв`язку з чим справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства».

Таким чином, спір в частині стягнення безпідставно збережених коштів від господарської діяльності не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства, адже суб`єктний склад і предмет спору не відноситься до юрисдикції місцевого загального суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, спір у цій справі за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.255, 260, 352-353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення з даним позовом до Господарського суду Харківської області.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.01.2026 року.

Суддя В.В. Вікторов