Справа № 703/7949/25
13 лютого 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цикало Тетяна Михайлівна, про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, у цивільній справі №703/7949/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
26 січня 2026 року на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, через систему «Електронний суд», надійшла заява ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Цокало Т.М., в якій остання просить суд: прийняти до розгляду заяву; заяву задовольнити у повному обсязі; стягнути з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень 00 копійок.
Подання позову з тим самим предметом (вимогою до суду) та з тих самих підстав (обставин) уже в провадженні іншого суду або знову до цього ж суду заборонено і призводить до залишення позову без розгляду. Суд залишає позов без розгляду, якщо вже є справа із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а повторне подання такого позову вважається зловживанням процесуальним правом. Відповідно до умов договору факторингу №23/05/24, а саме п.1.2 договору, до фактора переходять права клієнта у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували (передбачені кредитним (первісним) договором) на момент переходу цих прав. Права вимоги, які відступаються клієнтом фактору згідно цього договору, не обмежуються лише розміром заборгованості кожного боржника перед клієнтом, що зазначається в Реєстрі боржників. За кожним кредитним договором, вказаним в Реєстрі боржників, фактор має право нарахувати кожному боржнику штрафи, пені та будь-які інші суми до сплати за кредитним договором, якщо нарахування таких сум передбачено кредитним договором та/або законодавством, незалежно від того, чи здійснював нарахування таких сум клієнт і не зважаючи на те, чи зазначені такі суми в реєстрі боржників.
19 січня2026 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області було винесено ухвалу, якою позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишено без розгляду. Судом зазначено, що 07 січня 2026 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла заява представника позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я., в якій остання просить суд позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду. Натомість, сторона відповідача не отримувала заяви від позивача про залишення позовної заяви без розгляду, тому не могла подати свої міркування щодо неї та заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Вказує, що позивачем було подано позов з тим самим предметом та підставами, коли вже є рішення суду, а також матеріали справи містять докази на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвело до безпідставного понесення витрат відповідачем, так само матеріалами справи підтверджується і зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами. У зв`язку з цим, відповідач вимушений був звернутися за захистом своїх прав до адвоката Цокало Т.В. для участі в судовому процесі та підготовці необхідних процесуальних документів. 20 листопада 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Цокало Т.М. укладено договір №1123 про надання правової допомоги. Матеріали справи містять докази надання правничої допомоги відповідачу в розмірі 9000 гривень 00 копійок. Враховуючи, що вказані обставини свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами і про необґрунтованість його дій, тому вважає, що відповідачем ОСОБА_1 доведено необґрунтованість дій позивача, що дає суду можливість, в розумінні норм ч.5 ст.142 ЦПК України, стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 9000 гривень 00 копійок.
Ухвалою судді від 27 січня 2026 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та вирішено її розгляд провести у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
27 січня 2026 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшло заперечення ТОВ «Факторинг Партнерс» проти стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в яких останнє зазначає, що у провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа №703/7949/25 за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 07 січня 2026 року позивач направив до суду заяву, в якій просив суд позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду. 23 січня 2026 року представником відповідача ОСОБА_1 Цокало Т.М. було подано до суду заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Ознайомившись із вказаною заявою, позивач категорично заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ТОВ «Факторинг Партнерс».
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 грудня 2025 року було відкрито провадження за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4059824 від 26 квітня 2021 року. Під час подання позовної заяви до суду позивач об`єктивно не мав і не міг мати відомостей про існування судового рішення у справі №703/2642/22, оскільки відповідна інформація не була відома позивачу на момент звернення до суду та не випливала з наявних у нього документів і матеріалів, отриманих разом із правом вимоги. Лише після отримання відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача 23 грудня 2025 року, позивачу стало відомо про обставини, на які посилається відповідач, у тому числі щодо наявності раніше ухваленого судового рішення. Після цього позивачем було здійснено перевірку викладених у відзиві доводів та відповідних фактичних обставин. За результатами такої перевірки позивач без будь-якого зволікання, не вдаючись до подальших процесуальних дій, які могли б призвести до затягування розгляду справи або спричинення додаткових витрат відповідачу, 07 січня 2026 року звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду. Така процесуальна поведінка є прямим підтвердження того, що позивач діяв добросовісно, сумлінно та відповідально, реагуючи на нові обставини одразу після того, як вони стали йому відомі. Таким чином, дії позивача свідчать не про зловживання процесуальними правами, а навпаки про прагнення дотриматися принципів процесуальної економії та розумності строків судового розгляду, а також уникнути безпідставного продовження судового спору за наявності ново виявлених для нього обставин.
Посилання відповідача на те, що подання позову нібто було необґрунтованим з огляду на існування попереднього судового рішення, є безпідставними також з огляду на те, що позивачем дійсно було набуте право вимоги за кредитним договором №4059824. Зокрема, 23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого позивач набув права вимоги за низкою кредитних договорів, у тому числі й за договором №4059824. Отже, звернення позивача до суду було зумовлене наявністю у нього чинного та належним чином набутого права вимоги і ґрунтувалося на об`єктивних правових підставах, а не на свавільному чи завідомо безпідставному волевиявленні.
Більше того, позивач не здійснював жодних систематичних чи умисних дій, спрямованих на затягування розгляду справи, не подавав безпідставних або повторюваних клопотань, не перешкоджав реалізації процесуальних прав відповідача та не переслідував мети введення суду в оману. Навпаки, одразу після встановлення нових для себе обставин, викладених у відзиві, позивач припинив судовий спір, чим мінімізував подальші процесуальні витрати як відповідача, так і суду.
Отже, за відсутності доведених фактів необґрунтованих, недобросовісних або умисних дій з боку позивача, відсутні правові підстави для застосування положень ч.5 ст.142 ЦПК України та покладення на позивача обов`язку з компенсації витрат на професійну правничу допомогу відповідача.
За таких обставин, покладення на позивача обов`язку з компенсації витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 гривень фактично означало б покарання особи за реалізацією нею свого конституційного права на судовий захист, що суперечить як засадам цивільного судочинства, так і загальним принципам цивільного законодавства України.
Враховуючи викладене, вважає, що в суду відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду мало на меті захист порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Вважає, що у будь-якому випадку витрати, заявлені стороною відповідача на професійну правничу допомогу, є значно завищеними, враховуючи, що дана справа є малозначною та розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження. Сума заявлених витрат є неспівмірною, непропорційною та завищеною з огляду на характер та складність справи.
З урахуванням викладеного, ТОВ «Факторинг Партнерс» просив суд відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу за рахунок стягнення таких витрат з позивача.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд, врахувавши доводи заявника, в інтересах якого діє адвокат, що викладені у заяві про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а також позицію позивача, яка викладена у його письмових запереченнях, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №703/7949/25 в обсязі, необхідному для правильного вирішення заявлених вимог, приходить до наступного.
На підставі вищевказаної позовної заяви у Смілянському міськрайонному суду Черкаської області заведено цивільну справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер 703/7949/25.
Ухвалою судді від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позов та встановлено для цього відповідний строк.
24 грудня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цокало Т.М. на позовну заяву, в якому остання просить суд: приєднати відзив ОСОБА_1 до матеріалів справи; відмовити в задоволенні позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі; здійснити розподіл судових витрат; стягнути з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 всі понесені судові витрати.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до вказаного відзиву було додано: ордер серії ВІ №1359246 на надання правничої допомоги від 23 грудня 2025 року; договір №1123 про надання правничої допомоги від 20 листопада 2024 року; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2424 від 23 жовтня 2018 року; квитанція №1123-1 від 19 грудня 2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 23 грудня 2025 року.
Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.133 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1359246 від 23 грудня 2025 року уповноважив адвоката Цокало Т.М. представляти його інтереси у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області у справі №703/7949/25.
20 листопада 2024 року між ОСОБА_1 та Цокало Т.М., як адвокатом, укладено Договір №1123 про надання правничої допомоги.
Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору, у відповідності до статті 59 Конституції України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору на умовах визначених даним договором.
Згідно п.3.1 вказаного Договору, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Відповідно до п.3.2 зазначеного Договору, порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються даним договором про надання правничої допомоги, детальним описом робіт (наданих послуг) або додатковою угодою до даного договору.
У п.3.3 вказаного Договору викладений порядок обчислення гонорару.
Згідно п.5.1 вказаного Договору, даний договір укладений на строк до 01 січня 2027 року та набирає чинності з моменту його підписання.
Відповідно до квитанції №1123-1 від 19 грудня 2025 року, яка складена адвокатом Цокало Т.М., останньою прийнято від ОСОБА_1 за договором №1123 про надання правової допомоги від 20 листопада 2024 року по справі №703/7949/25, по реєстру №1123-1, гонорар у сумі 9000 гривень 00 копійок.
У Детальному описі робіт (наданих послуг) зазначено, що на виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, відповідач подає детальний опис наданих йому послуг адвокатом Цокало Т.М. на підставі Договору №1123 про надання правової допомоги від 20 листопада 2024 року: 1. Надання усної консультації: фіксована оплата, дата надання 19 грудня 2025 року, гонорар 1500 гривень 00 копійок; 2. Ознайомлення із матеріалами цивільної справи №703/7949/25: фіксована оплата, дата надання 19 грудня 2025 року, гонорар 1000 гривень 00 копійок; 3. Підготовка та написання заяв по суті відзив по справі №703/7949/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором: фіксована оплата, дата надання, тобто складання відзиву, з 22 грудня 2025 року 23 грудня 2025 року, гонорар 6500 гривень 00 копійок. Станом на 23 грудня 2025 року надано правничої допомоги на суму 9000 гривень 00 копійок. Клієнтом станом на 23 грудня 2025 року внесено гонорар 9000 гривень 00 копійок, готівкою, згідно квитанції №1123-1 в сумі 9000 гривень 00 копійок від 19 грудня 2025 року. Станом на 23 грудня 2025 року сума невідпрацьованого гонорару складає 0 гривень 00 копійок. Станом на 23 грудня 2025 року відповідачем сплачено гонорар адвокату в сумі 9000 гривень 00 копійок в рахунок оплати послуг за договором №1123 про надання правової допомоги від 20 листопада 2024 року, що підтверджується квитанцією №1123-1 від 19 грудня 2025 року. Таким чином, відповідач станом на дату подачі відзиву, поніс наступні судові витрати 9000 гривень 00 копійок витрати на правничу допомогу. Разом судові витрати, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи №703/7949/25 складають 9000 гривень 00 копійок.
Ухвалою суду від 19 січня 2026 року: задоволено заяву представника позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором; позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишено без розгляду; роз`яснено позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з зазначеними у позовній заяві вимогами; роз`яснено відповідачу положення ч.6 ст.142 ЦПК України.
Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Згідно ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Як вбачається з заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Цокало Т.М. про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи №703/7949/25, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а саме щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат за надану професійну правничу допомогу у розмірі 9000 гривень, адвокат Цокало Т.М. обґрунтовує її положеннями ч.5 ст.142 ЦПК України.
Згідно ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, обов`язковою умовою компенсації відповідачу, здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в разі закриття провадження, є необґрунтовані дії позивача. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України.
У постанові від 18 грудня 2019 року у справі №741/1681/17 Верховний Суд зазначив, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст.142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
При цьому, за правилами ч.5 ст.142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України) необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
За твердженням представника заявника ОСОБА_1 адвоката Цокало Т.М. вищевказані дії позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» є зловживанням процесуальними правами, необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем.
Таким чином, предмет та підстави позовів у цивільних справах №703/2642/22, за результатами розгляду якої Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 21 листопада 2022 року постановлено рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, та №703/7949/25, за результатами якої Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 19 січня 2025 року постановлено ухвалою, якою задоволено заяву представника позивача та залишено позов без розгляду, є аналогічними.
Разом з тим, у цивільній справі №703/2642/22 позивачем є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а у цивільній справі №703/7949/25 позивачем є ТОВ «Факторинг Партнерс».
Відповідно до п.7.1 вищевказаного Договору факторингу, клієнт зобов`язується передати фактору всю документацію, зазначену в розділі «Визначення термінів» в порядку, передбаченому пп.7.2 та п.7.3 цього Договору.
У розділі «Визначення термінів» зазначеного Договору факторингу зазначено, що «Документація» - оригінали (до яких прирівнюється документи в електронному вигляді, що мають юридичну силу оригіналів), що стосуються заборгованості окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржників по портфелю заборгованості, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості. До Документації зокрема належать: у разі знаходження справи в суді або на стадії виконання рішення дані про судову справу (номер справи), за наявності судове рішення та, у разі наявності, виконавчий лист чи постанову про відкриття провадження (або документ, який засвідчується факт подання виконавчого листа до компетентного органу державної виконавчої служби, у разі відсутності по справі, що знаходиться на стадії виконавчого провадження, виконавчого листа чи постанови про відкриття виконавчого провадження); інші документи, що засвідчують права вимоги до боржників, та містять інформацію, яка є важливою для здійснення прав вимоги фактором, за умови їх наявності у клієнта.
Доказів невиконання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вищевказаних умов договору факторингу №23/05/24 від 23 травня 2024 року та ненадання ТОВ «Факторинг Партнерс» як інформації про наявність рішення суду у цивільній справі №703/2642/22, так і самого рішення у такій цивільній справі, позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс».
У рішенні від 15 вересня 2009 року у справі «Mirolubovs and others v. Latvia» (заява №798/05) Європейський суд з прав людини зазначає, що поняття «зловживання» у значенні ст.35 Конвенції варто розуміти як факт реалізації права суб`єктом поза його призначенням (п.62). Будь-яка поведінка заявника, яка явно суперечить призначенню права на звернення до Суду, встановленого Конвенцією, та перешкоджає належній роботі Суду або належному проходженню процедури в Суді, може бути кваліфікована як зловживання. Так само зловживанням є подання заявником до Суду численних суперечливих і явно необґрунтованих заяв, аналогічних до його заяви, яка вже була визнана неприйнятною в минулому (п.65).
У справі Henderson v Henderson ([1843-60] All E.R. Rep. 378) "Канцлерський суд" ("Court of Chancery") зазначив, що сторони зобов`язані пред`являти всі свої вимоги в межах одного провадження, і повторне порушення вже вирішених питань без належного обґрунтування становить зловживання процесуальними правами. Ця позиція спрямована на запобігання дублюванню судових процесів та гарантує, що ресурси правосуддя використовуються ефективно.
Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» у запереченнях проти стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, які надійшли на адресу суду 27 січня 2026 року, зазначив, що заявлені стороною відповідача на професійну правничу допомогу, є значно завищеними, враховуючи, що дана справа є малозначною та розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження. Сума заявлених витрат є неспівмірною, непропорційною та завищеною з огляду на характер та складність справи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані стороною відповідача докази на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, яка була розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, якості, об`єму та доцільності підготовлених адвокатом документів, суд вважає, що заявлена відповідачем сума у розмірі 9000 гривень 00 копійок понесених витрат по отриманню ним професійної правничої допомогою є завищеною, внаслідок чого приходить до висновку про зменшення таких витрат до 5000 гривень 00 копійок, які підлягають компенсації відповідача за рахунок позивача.
Керуючись ст.2, 76, 89, 133-134, 137, 141, 260, 268, 270, 273, 354 ЦПК України,
Ухвалити у цивільній справі №703/7949/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, додаткове рішення.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий Т.В. Ігнатенко