Справа №345/7133/25
Провадження № 2/345/438/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Сирка Й.Й.,

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и в:

16.12.2025 ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , виступає єдиним спадкоємцем. Бабуся залишила заповіт, за яким усе своє майно заповіла йому. До складу спадкового майна належить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 та прийняття спадщини позивач у цій справі звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріус Попович О.В. 04.11.2025 винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на згаданий вище житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. В зв`язку з тим, що іншим способом захистити спадкові права позивач не має можливості, тому змушений звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 22.01.2026.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак його представник подала заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи провести без участі сторони позивача, позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити.

Представник Калуської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання також не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

У заяві від 13.01.2026 виконувач обов`язків Калуського міського голови Б.Білецький позовні вимоги не заперечив, просив здійснювати розгляд справи без відповідача. Судові витрати у справі просить залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Ріп`янської сільської ради, серія НОМЕР_1 (а.с. 12).

Чоловік спадкодавця ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.02.1996 (а.с.11).

Відомості щодо перебування позивача із померлим спадкодавцем у родинних стосунках як внука та бабусі підтверджуються належним чином засвідченими копіями свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 14.10.1978, свідоцтва про народження та одруження матері позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_4 від 24.06.1961 та іншими документами (а.с. 8-10)

Згідно з довідкою виконкому Ріп`янської сільської ради № 88 від 07.11.2025 вищенаведений будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований в 1952 році, що відображено у відомостях по господарського обліку 03-0049-1. (а.с. 20). При цьому, відомостей щодо належності будинку до складу об`єктів колгоспного двору у матеріалах справи немає.

Згідно з постановою приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 04.11.2025 (а.с.13) позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.2010 (реєстрований номер 50) на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною вище адресою, оскільки у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на відповідне нерухоме майно.

Даних про реєстрацію права власності на будинок з приналежностями за померлим спадкодавцем ОСОБА_3 у матеріалах справи також немає.

Відповідно до технічного паспорта ФОП ОСОБА_6 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 10.11.2025 до його складу входять: житловий будинок під літерою «А» загальною площею 73,0 кв. м., літня кухня під літерою «Б» площею 15,5 кв. м., стайня під літерою «В» площею 33,6 кв. м., стодола під літерою «Г» площею 44,9 кв.м., сарай під літерою «Д» площею 14,5 кв.м., сарай під літерою «Е» площею 9,5 кв.м., сарай під літерою «Є» площею 9,8 кв.м., сарай під літерою «Ж» площею 12,4 кв.м., вбиральня під літерою «З» площею 1,0 кв.м. та криниця 3мПг. Такі ж відомості вказані у довідці зазначеної фізичної особи-підприємця від 10.11.2025 №10/11/25/1. Інвентаризаційна вартість спадкового майна становить 210 950,00 грн. (а.с.14-19)

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на те, що спірний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами знаходяться на території калуської міської ради, належним відповідачем у цій справі є зазначений орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але не час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, позивач у справі в установленому порядку та строки прийняв спадщину після смерті матері, проте не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння спадкодавця.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, єдиним способом реалізації спадкових прав позивача після смерті ОСОБА_3 є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Суд зазначає, що фактично єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).

За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією.

За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був збудований до 1991 року (відповідно до технічного паспорту рік спорудження будинку - 1952 рік), то після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Судом встановлено, що відповідно до встановлених обставин справи, інших спадкоємців за заповітом на спадкове майно немає, будь які інші особи не претендують на спадкове майно, оскільки не зверталися з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

Оцінивши в сукупності зібрані докази суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані у справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.259,263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого належать: житловий будинок під літерою «А» загальною площею 73,0 кв. м., літня кухня під літерою «Б» площею 15,5 кв.м., стайня під літерою «В» площею 33,6 кв. м., стодола під літерою «Г» площею 44,9 кв.м., сарай під літерою «Д» площею 14,5 кв.м., сарай під літерою «Е» площею 9,5 кв.м., сарай під літерою «Є» площею 9,8 кв.м., сарай під літерою «Ж» площею 12,4 кв.м., вбиральня під літерою «З» площею 1,0 кв.м. та криниця 3мПг.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення суду складено та підписано 12.02.2026.

Суддя