Провадження № 2-з/522/101/26
УХВАЛА

09 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання.

04.02.2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, які знаходяться на всіх рахунках, в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах ціни позову у розмірі 788719,19 грн. Таким чином заявник просить накласти арешт на невизначене (неконкретизоване) майно, що належить відповідачу.

Як вбачається з тексту заяви, ціна позову, про забезпечення якого подається вказана заява, складає 788719,19 грн. Однак звертається до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі грошові кошти які належать відповідачу без зазначення доведеної суми майна на яке позивач просить суд накласти арешт, позбавляє можливості суд оцінити співмірність заявленої ціни позову із заходами забезпечення позову.

Суд роз`яснює, що дотримання принципу співмірності полягає у тому, щоб вартість майна яке належить відповідачу відповідала ціні позову з яким звертається позивача.

В той же час, саме заявник повинен довести, що вказане майно відповідача буде відповідати заявленій ціні позову.

Суд не приймає до уваги посилання заявника на практику Верховного Суду та приходить до висновку, що зазначена правова позиція не є релевантною, оскільки в наведені практиці спори розглядались в порядку господарського судочинства, а в даному випадку спір розглядається в порядку цивільного судочинства між фізичними особами.

Крім того, рахунки належать фізичній особі, а отже накладення арешту може перешкоджати в отримані фізичною особою коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на які заборонено законом, що є неприпустимим, а тому суд відмовляє у заяві про забезпечення зазначеного позову.

Отже суд приходить до висновку, що відсутність доказів на підтвердження співмірності заяви про забезпечення позову до заявлених позивачем вимогам позбавляє суд можливості дослідити збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154,157,353ЦПК України,, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області.

Суддя А.В. Науменко

09.02.26