Справа № 404/8306/25
Номер провадження 2/404/2951/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.

13 жовтня 2025 року до суду від представника відповідача, адвоката Костюк Л.Т. надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що відповідач частково заперечує проти позовних вимог та не визнає їх в повному обсязі. Не заперечує щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки дійсно отримувала кредитні кошти, однак проценти вважає надмірно завищеними та такими що не відповідають умовам договору, з огляду на строк договору.

При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 16 400 грн. позивач - ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» надає суду розрахунок заборгованості складений останнім за період з 16 січня 2021 12 червня 2025, з якого вбачається, що позивачу було переуступлено цей договір з уже нарахованими відсотками в сумі 16 400 грн.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували нарахування відсотків в сумі 11 400 грн., а саме за який період первісним кредитором розраховувалась сума відсотків, враховуючи, те що договір про споживчий кредит № 1465741 було укладено на 30 днів, тобто кредитор мав право відповідно до ст. 1048 ЦК України, стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 16 лютого 2021 р., що становить 2850 грн., в той час як позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 11 400 грн.

Вказано, що відповідач не заперечує проти стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн. та нарахованих за користування кредитом процентів в межах строку кредитування в розмірі 2850 грн.

Зазначала, що всупереч положенню ст. 137, 140, 141 ЦПК України представником позивача не було надано: детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг, доказів оплати гонорару, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги. Натомість адвокатом Пархомчук С.В. подано лише копію договору про надання правової допомоги № 09/07/2025 від 09 липня 2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреність. Тому на думку відповідача заявлений розмір витрат на правову допомогу в розмірі 10 500 грн., відповідачем не визнаються, оскільки позивачем не надано повного пакету документів, і сума витрат заявлена в позовній заяві не відповідає реальності адвокатських витрат.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом установлено, що 07 вересня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 1465741 від 16 січня 2021 укладеним з відповідачем.

07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1465741 від 16 січня 2021 до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.

16 січня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 1465741 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Підписуючи договір відповідач підтвердила, що ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.

Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 5000.00 гривень, Дата надання кредиту: 16 січня 2021 року, Строк кредиту: 30 днів, Валюта кредиту: UAH, Цільове призначення - на споживчі потреби, Стандартна процентна ставка 1,9 % в день.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 12 червня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 16400 грн., , яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5000 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 11400 грн.

Згідно умов кредитного договору, позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом.

На підтвердження видачі, товариством, кредитних коштів, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 16 січня 2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 5000 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що в свою чергу являється доказом видачі кредитних коштів.

Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили що підписання договору зі сторони товариства (позикодавця) шляхом накладення аналогу власноручного підпису Директора Товариства та відбитка печатки Товариства, що відтворений засобами копіювання зразок яких наведено в умовах даного Договору.

На адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 1465741 від 16 січня 2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання.

Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

З наданих представником позивача виписки з особового рахунка за кредитним договором установлено, що первісним кредитором відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування. Згідно з даною випискою та витягами з реєстру боржників до договорів факторингу, будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось.

Так, згідно кредитного договору та графіком платежів чітко встановлено, що строк кредиту становить 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених Розділі 4 цього договору.

Відповідно до розділу 4 Кредитного договору строк користування кредитом може бути продовжено виключно з ініціативи відповідача шляхом укладення додаткового договору.

Однак, будь-яких доказів щодо укладення додаткового договору між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, позивачем суду не надано.

Позивач у позовній заяві не заявляв до стягнення з відповідача неустойки, штрафу в порядку, установленому ч. 2 ст. 625 ЦК України, як наслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому ст. 1048 ЦК України, що не відповідає умовам кредитного договору.

За наведених обставин, нараховані відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, є безпідставним.

Право кредитодавця ТОВ «Лінеура Україна» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 15 лютого 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом проведено розрахунок заборгованості зі сплати відсотків протягом строку дії договору, який складає: 997,50 грн.

Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5 997,50 грн.

Суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду відповідні документи.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні.

Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною, та розглядалась у спрощеному позовному провадженні, ціну позову в розмірі 16 400 грн., а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні та позовні вимоги задоволено частково. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 1 500 грн., уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500 грн.

На підставі викладеного керуючись ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» заборгованість за договором № 1465741 від 16 січня 2021 рокуу розмірі 5 997,50 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. та 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», , юридична адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 27.01.2026 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова