17.02.26 Справа №469/495/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С. О.

учасники справи:

представник позивача Німченко А. Р. - не з`явилася,

відповідач ОСОБА_1 - не з`явилася,

представник відповідачки адвокат Старчеус О. П. - не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 30 квітня 2025 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір №621621 про надання споживчого кредиту від 02.06.2021 року.

В укладеному договорі його сторони узгодили істотні умови, а саме:

- сума кредиту (загальний розмір) складає 38125,00 грн.;

- строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 02.06.2024 .

Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом.

Нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного умовами договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором.

Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

Кредитодавець належним чином виконало свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.

31.01.2025 року було укладено договір №31012025 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 621621.

Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 621621.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №621621 від 02.06.2021 р., станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 76340,15 грн, з яких:

- заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 35377.83 грн.;

- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 40962,32 грн.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором у сумі 76340,15 грн.

15 травня 2025 року судом відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження.

19 червня 2025 року від представника відповідачки адвоката Старчеус О.П. надійшов Відзив на позовну заяву, у якій представник відповідачки просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на відсутність у матеріалах справи виписки по особовому рахунку відповідачки, ненадання позивачем належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, відсутність згоди відповідачки на нарахування її відсотків за користуванням кредиту та безпідставність стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у заявленому до стягнення розмірі.

Також представником відповідачки було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

04 липня 2025 року від позивача надійшла до суду Відповідь на відзив на позовну заяву, у якій в обґрунтування своїх заперечень проти правової позиції відповідачки позивач зазначав, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 30500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням, відповідно до якого 02.06.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 30 500,00 грн. на рахунок № НОМЕР_1 .

Стосовно ненадання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, позивач зазначив про те, що він об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії".

Також заначив, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована а також відображено оплати, здійснені Відповідачем.

В той же час, відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку.

Вважає, що укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; Позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.

Посилання відповідача на положення ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно яких продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, позивач вважає безпідставними, оскільки вказана норма, на його думку, застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних.

В той же час, у справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, Позивач не нараховував, а нараховув лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами.

Також, в обґрунтування заперечень щодо доводів відповідача в частині застосування строків позовної давності до правовідносин у даній справі, позивач посилаючись на зупинення перебігу таких строків, у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому - воєнного стану, заначив, що підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив позовну заяву ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підтриання позовних вимог.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачки подала суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за їх відсутності та відмовити у задоволенні позову.

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності стрін на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов`язального права.

Судом встановлено, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір №621621 про надання споживчого кредиту від 02.06.2021 року (а.с.6-7), за змістом якого на умовах, встановлених Договором Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.1.).

У п.1.1. Договору його сторони погодили наступні істотні умови, а саме:

- сума кредиту (загальний розмір) складає 38 125,00 грн. Тип кредиту - кредит (п.1.2.);

- строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 02.06.2024 р. (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору (далі - Графік платежів) (п.1.3.);

- тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить:

за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних) (Проценти за перший день користування кредитом);

за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (далі - Поточні проценти) (п.1.4.);

- орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 189,94% річних ) (п.1.6.);

- орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 114 186,62 грн ) (п.1.7.);

Обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. Крім того, при обчисленні вказаних показників, не враховуються витрати Споживача, обов`язковість сплати яких не передбачена цим Договором та/або законодавством України та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів (власні, кредитні), в тому числі, але не виключно: витрати пов`язані з технічними, програмними і комунікаційними ресурсами, що необхідні Споживачу для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту Товариства h ttos: //si on credit .ua (далі -Веб-сайт), здійснені переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за Договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг (підбір кредитної пропозиції) та інше (п.1.8.).

У пункті 2 Договору, сторони погодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування:

- у розмірі 30500,00 гривень на користь Споживача за реквізитами: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», код банку 334851, призначання платежу: « НОМЕР_3 , кредитний договір №621621 від 02.06.2021, ОСОБА_1 (НОМЕР_5)» або за реквізитами поточного рахунку Споживача та /або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го,-ої) Споживач надав Товариству в будь-який спосіб ;

- у розмірі 7 625,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору.

У пункті 3 Договору його сторони дійшли згоди щодо наступних умов:

- нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором (Графіком платежів) (п.3.1.);

- розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5. Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та погоджується, що використання різних розмірів процентної ставки, зазначених в п.1.5. Договору (Проценти за перший день користування кредитом та Поточні проценти), є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим Договором застосовуються автоматично за домовленістю Сторін, та не вимагають підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору (п.3.3.);

У пункті 9 Договору зазначено паспортні дані відповідачки, її зареєстроване місце провживання та додаткові контактні дані: Особистий кабінет, номери моб. телефонів НОМЕР_4 , 91.

Також, у пункті 9 Договору міститься підпис відповідачки та запис про те, що «Споживач також підтверджує, що отримав свій примірник цього Договору».

В Додатку №1 до даного Договору (а.с.8) наведена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит з детальним розрахунком щодо відсотків, які підлягають сплаті за користування кредитом.

Додаток міститься підпис відповідачки та запис про те, що «Споживач також підтверджує, що отримав свій примірник цього Договору».

Свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало у повному обсязі надавши відповідачеві обумовлену суму кредитних коштів, що підтверджується наявною у матеріалах справи Інформацією АТ «ПУМБ» від 08.10.2025 року (а.с.117-123) надану суду, за змістом якої в Банку за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) закріплений фінансовий номер телефону: НОМЕР_4 на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за рахунком № НОМЕР_3 у гривні за період з 02.06.2021р. по 02.07.2021р.

В анкеті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) вказано номер телефону НОМЕР_4 .

Операція зарахування на суму 30 500,00 грн (відправник ТОВ "СЛОН КРЕДИТ") 02.06.2021 р. проведена на рахунок № НОМЕР_3 у гривні. Переказ був інційований ТОВ "СЛОН КРЕДИТ"().

Вказані обставини цілком узгоджуються з умовами пункту 2 кредитного договору щодо розміру кредитних коштів та порядку їх надання.

Крім того, обставини перерахування кредитних коштів та їх користування відповідачкою підтверджуються даними наданими суду АТ «ПУМБ» Виписки по рахунку № НОМЕР_3 у гривні відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) за період з 02.06.2021 р. по 02.07.2021 р. (а.с.117-120) та Звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку № НОМЕР_3 в валюті UAH за період з 02.06.2021р. по 02.07.2021 р. (а.с.121-122).

У пункті 2 Договору, сторони погодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування:

- у розмірі 30500,00 гривень на користь Споживача за реквізитами: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», код банку 334851, призначання платежу: « НОМЕР_3 , кредитний договір №621621 від 02.06.2021, ОСОБА_1 (НОМЕР_5)» або за реквізитами поточного рахунку Споживача та /або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го,-ої) Споживач надав Товариству в будь-який спосіб.

Дані, які б свідчили про інше, у суду відсутні.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 526, 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК).

Згідно досліджених судом матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконує, у зв`язку з чим, заборгованість за Договором №621621 про надання споживчого кредиту від 02.06.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», станом на 25.02.2025 року, в розмірі 76 340,15 грн., у тому числі:

- 35 377,83 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту);

- 40 962,32 грн. - сума заборгованості по відсоткам, що вбачається з даних наявних у матеріалах справи: копії Розрахунку заборгованості за кредитним договором від Кредитодавця № 621621 від 02.06.2021 року, від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (а.с.16) та копії Розрахуноку заборгованості за кредитним договором № 621621 від 02.06.2021 від ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (а.с.17).

Дані, які б свідчили про інше, у суду відсутні.

За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно положень ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З досліджених судом у сукупності матеріалів справи, а саме, копії Договору надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025 року (а.с.18-26), копії Платіжного доручення про здійснення оплати по договору №31012025 від 31.01.2025 року (а.с.33), копії Акта прийому передачі реєстру боржників/для друку (а.с.34-36), копії Витягу з оригіналу Реєстру боржників до Договору №31012025 від 31.01.2025 року (а.с.___), копії Витягу з Реєстру боржників до Договір факторингу № 31012025 від 31.01.2025 року (а.с.37), вбачається, що ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 621621.

Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України набув право вимог та статус нового кредитора у зобов`язаннях, які виникли, внаслідок укладення відповідачкою Договору №621621 про надання споживчого кредиту від 02.06.2021 року з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».

Дані, які б свідчили про інше, у суду відсутні.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеним ним кредитним договором, за яким він є позичальником, не виконує, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з нього на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором, у заявленій до стягнення загальній сумі, визначеній на дату звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що для задоволення позовних вимог наявні підстави, передбачені законом, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Заперечення представника відповідача проти позову щодо відсутності у матеріалах справи виписи по особовому рахунку відповідачки, ненадання позивачем належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, відсутність згоди відповідачки на нарахування її відсотків за користуванням кредиту та безпідставність стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у заявленому до стягнення розмірі, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у справі доказами, дослідженими судом, зокрема, Інформацією АТ «ПУМБ» від 08.10.2025 року (а.с.117), даними Виписки по рахунку № НОМЕР_3 у гривні відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) за період з 02.06.2021 р. по 02.07.2021 р. (а.с.118-119) та Звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку № НОМЕР_3 в валюті UAHза період з 02.06.2021р. по 02.07.2021 р. (а.с.121-122), які підтверджують обставини перерахування кредитних коштів та їх користування відповідачкою, в супереч її твердженням.

Обґрунтовані сумніви у достовірності вказаних доказів у суду відсутні.

З тих же підстав, суд не приймає до уваги твердження відповідачки щодо неузгодженості розміру відсотків за користування кредитним коштами, оскільки такі твердження спростовуються дослідженим судом даними Договору №621621 про надання споживчого кредиту від 02.06.2021 року (а.с.6-7) та даними Додатку №1 до даного Договору (а.с.8), які містять підпис відповідачки про отримання копії примірнику договору, з яких вбачається обізнаність та згода відповідачки з розміром відсотків за користування кредитними коштами та порядком їх сплати.

При цьому зуд звертає увагу на те, що за змістом ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (п.2 ч.2 ст.43 ЦПК України), подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України), надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні (п.5 ч.2 ст.43 ЦПК України).

Згідно з ч.4 ст.43 ЦПК України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Щодо незгоди відповідача з розміром заборгованості за користування кредитом суд виходить з того, що вказаний розмір заборгованості і його обґрунтування наведені в досліджених судом копії Розрахунку заборгованості за кредитним договором від Кредитодавця № 621621 від 02.06.2021 року, від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (а.с.16) та копії Розрахуноку заборгованості за кредитним договором № 621621 від 02.06.2021 від ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (а.с.17), у яких детально обраховано підстави її виникнення та порядок її нарахування в розрізі відповідних платежів відповідно до умов кредитного договору, зокрема, розмір відсотків та періоди нарахування.

Згідно правової позиції, висловленій у Постанові Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок».

В той же час, власного «контррозрахунку» суми заборгованості відповідачкою не надано, що позбавляє суд можливості надати належну оцінку її доводам.

Посилання відповідача на положення ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно яких продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, суд вважає безпідставними, оскільки вказана норма, стосуються нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), які відповідачці за даних правовідносин позивач не нараховував, і не просив суд стягнути.

Також, суд вважає безпідставним застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, оскільки перебіг таких строків було зупинено законом у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому - воєнного стану.

Наведені обставини є загальновідомими та не потребують додаткового доказування.

Згідно положень ст.133, 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та витрати на професійну правничу допомогу факт понесення яких позивачем підтверджується доданими до матеріалів позову копією Договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року (а.с.53-54), укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», копією Тарифів на послуги Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.55), копією Заявки на надання юридичної допомоги №853 від 01.03.1985 року (а.с.56), копією Витягу з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року у відповідності до Заявок про стягнення заборгованості: ОСОБА_1 , договір №621621 (а.с.57).

При врахуванні доводів відповідачки стосовно неспівмірності та завищеності витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

За положеннями ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, статтею 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат(п.1 ч.2 ст.137 ЦПК).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У контексті з правовими позиціями ВС та сталої практики ЄСПЛ варто зазначити, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

З урахуванням конкретних обставин справи, яка є справою середньої складності, що розгляд справи проведений за відсутності учасників справи, з огляду на ціну позову та значенням справи для сторони, суд дійшов до висновку про зменшення суми витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 12500,00 грн., тобто у сумі, що становить 50% від суми, заявленої до стягнення, оскільки саме ці витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 12, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (адреса: 03150, м.Київ, вул.Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, ), заборгованість за Договором №621621 про надання споживчого кредиту від 02.06.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», визначену станом на 25.02.2025 року, в розмірі 76340,15 грн., у тому числі:

- 35 377,83 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту);

- 40 962,32 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

На підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 2422,40 грн. судового збору та 12 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2026 року.

Суддя: