Справа № 727/1114/26
Провадження № 2/727/1078/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 лютого 2026 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Літвінова О.Г. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поділ майна, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 поділ майна.

Суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки заява подана без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 ЦПК України,з наступних підстав.

Частиною 3 п.5ст.175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач у позовній заяві посилається на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.02.2025 року про розірвання шлюбу.

Однак, долучена до позовної заяви копія рішення не містить відомостей щодо анкетних даних особи, не зазначено прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, місце проживання та ін.) Тобто, особу неможливо ідентифікувати, та встановити, що саме відповідач причетний до подій, викладених у позовній заяві.

Зазначене судове рішення не є копією рішення суду, а є знеособленими роздруківками з ЄДРСР, з якого неможливо встановити та ідентифікувати учасників справи.

В поданому позові позивач просить звизанти спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ): квартиру АДРЕСА_1 . Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя наступним чином: - виділити у спільну часткову власність ОСОБА_1 частки квартири АДРЕСА_2 ; - виділити виділити у спільну часткову власність ОСОБА_2 частки квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють ся.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Суд звертає увагу на те, що позивачем у позовній заяві не вказано ціну позову.

При цьому, у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна. Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки проведеної оцінки майна складається звіт (акт про оцінку майна).

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Суд не наділений правом визначати ціну позову, у зв`язку з чим позивач повинен надати суду оцінку (висновок про вартість) майна на день подачі позову, та сплатити відповідний судовий збір.

Однак, суд зазначає, що Договір купівлі-продажу, виданий 26.10.2018 року не є нормативно-правовим актом з оцінки майна станом на день звернення до суду, тому в порушення вказаних вимог закону в доданих до позовної заяви в матеріалах відсутній документ про грошову оцінку квартири на момент звернення до суду, що в свою чергу унеможливлює перевірку судом правильності визначення ціни позову та розміру судового збору, належного до сплати відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»

З огляду на те, що позовна заява не містить ціну позову та відсутні докази на підтвердження її розміру (звіт про оцінку майна), у суду відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про поділ майна подружжя.

Таким чином, позивачу слід надати звіт про оцінку майна, який підтверджує дійсну вартість майна, з приводу якого у сторін виник спір та відповідно вказати ціну позову.

Відповідно до ст. 1, 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір це збір, що справляється за подання до суду заяв, при цьому його розмір залежить від змісту позовних вимог. Так, позивачем не сплачено у встановленому розмірі судовий збір.

Слід зазначити, що зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поділ майна залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачам, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: О.Г. Літвінова