Справа №345/7215/25
Провадження №2/443/315/26
УХВАЛА

судового засідання

16 лютого 2026 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

в процесі розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Відповідач подала до суду клопотання про витребування доказів, в обґрунтування якого покликаючись на те, що в матеріалах справи, доступних їй в електронному суді, відсутній повний текст договору факторингу, його додатки, акти приймання-передачі прав вимоги, реєстр боржників та докази повідомлення мене про відступлення права вимоги. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що: саме вона укладала кредитний договір № 657218 від 08.03.2023 року; їй фактично були перераховані грошові кошти; позивач набув право вимоги саме в тому обсязі, в якому заявлено позовні вимоги; їй належним чином повідомляли про відступлення права вимоги.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розггляд спарви за її відсутності.

Суд, вивчивши викладені у заяві аргументи, а також матеріали цивільної справи, доходить такого висновку.

Згідно з приписами частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Аналіз наведених норм процесуального закону дозволяє дійти висновку, що інститут витребування доказів є процесуальним механізмом сприяння стороні у здобутті доказів, якими вона обґрунтовує свої вимоги чи заперечення, за умови доведення неможливості їх самостійного отримання. Водночас цей інститут не може використовуватися як спосіб перекладення обов`язку доказування на іншу сторону або як засіб спонукання опонента до формування доказової бази на користь заявника, оскільки кожна сторона несе ризик наслідків невчинення процесуальних дій.

З аналізу матеріалів цивільної справи вбачається, що до них долучено повний договір факторингу, витяг з реєстру боржників до нього, детальний розрахунок заборгованості, а також докази перерахування кредитодавцем грошових коштів. Крім того, за клопотанням позивача судом вже витребувано інформацію щодо перерахування кредитних коштів.

За таких обставин суд доходить висновку, що заявлене відповідачем клопотання не обґрунтовує неможливості самостійного отримання нею доказів, а фактично спрямоване на повторне витребування або дублювання вже наявних у справі доказів, що суперечить засадам змагальності та розподілу обов`язку доказування між сторонами.

Враховуючи викладене у сукупності, підстави для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів відсутні.

Керуючись статтями 12, 81, 84, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя А.І. Павлів