Справа № 172/591/25
Провадження № 2/172/263/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г.

за участі: секретаря судового засідання Глушко О.М.

представника позивача Патани А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець Лисенко Юрій Олександрович, приватний нотаріус Вовк Ірина Іванівна про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Патана А.Л. вказує, що між ТОВ «Хімагромаркетинг» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір поставки № АП-19-0347 від 13.02.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп1 від 13.04.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп2 від 26.04.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп3 від 22.05.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп4 від 25.05.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп5 від 25.05.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп6 від 09.06.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп7 від 11.07.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп8 від 15.08.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп11 від 15.08.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп12 від 15.08.2023 року, специфікацію № АП-19-0347Сп13 від 22.09.2023 року. Всупереч умовам договору та укладених до них специфікацій ФОП ОСОБА_1 допустив прострочення оплати поставленого товару відповідно до графіку оплати, встановлених договором та специфікаціями, не здійснив повний розрахунок, внаслідок чого з 02.12.2023 року утворилася заборгованість, що складає 2804169,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки № АП-19-0347 від 13.02.2023 року, між ТОВ «Хімагромаркетинг» та ПСП «Журавлинка» було укладено договір поруки № АП-23-0056 від 28.12.2023 року. У подальшому позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення основної суми заборгованості, відсотків річних, пені, штрафів за договором поставки та специфікаціями до нього і договором поруки. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 року позовні вимоги ТОВ «Хімагромаркетинг» задоволені у повному обсязі. ФОП ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням і подав апеляційну скаргу, яку було повернуто скаржнику. Суддею Дупляком С.А. було видано 4 судові накази про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/990/24 від 12.11.2024 року. З метою стягнення заборгованості ТОВ «Хімагромаркетинг» звернулося до приватного виконавця Лисенка Ю.О., який були відкриті виконавчі провадження 27..2024 року за №№ 76662544, 76662393, 76662227, 76662135 з солідарного стягнення з ФОП ОСОБА_1 та ПСП «Журавлинка» основної заборгованості, пені, штрафу та судових витрат. В процесі виконавчого провадження приватним виконавцем були винесені постанови про арешт коштів та майна боржників, проведено ряд дій з примусового виконання рішення, які не повернули кошти ТОВ «Хімагромаркетинг», оскліьки рахунки обох боржників не містять грошових коштів, а майна у боржників у власності не перебуває. Співробітниками ТОВ «Хімагромаркетинг» на стадії досудового врегулювання заборгованості здійснювався моніторинг майнового стану ФОП ОСОБА_1 за допомогою відкритих реєстрів, наявного у боржника майна. Так, у власності ФОП ОСОБА_1 перебувала земельна ділянка :01:009:0047 площею 5,618 га та земельна ділянка :01:002:0068 площею 2,4088 га, а також комплекс нежитлових будівель, розташований в смт. Покровське Дніпропетровської області, нежитлова будівля зерносховища, розташована в с. Журавлинка Дніпропетровської області. На момент судового розгляду справи у господарському суді було виявлено, що у ОСОБА_1 відсутні усі об`єкти нерухомого майна, які потенційно стали би об`єктами стягнення при виконанні рішення суду. ОСОБА_1 у прискореному порядку, протягом 21.05.2024 27.05.2024 року позбувся усіх вищезазначених об`єктів нерухомого майна, якими володів на підставі права власності. Земельні ділянки були відчужені під час судового розгляду справи № 904/990/24. Підставами припинення об`єктів нерухомого майна є договори дарування від 21.05.2024 року за №№ 2531 та 2532, які видав приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. Обдарованою особою у цих договорах дарування є ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_1 . Таким чином, станом на 21.05.2024 року між позивачем та відповідачем-1 були наявні зобов`язальні правовідносини з приводу виконання договору поставки, за яким ФОП ОСОБА_1 порушив зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 2804169,00 грн., а разом зі штрафними санкціями сума складає 3798984,25 грн., що стало предметом позовних вимог у справі № 904/990/24, позовні вимоги якої були задоволені у повному обсязі. Однак відповідач-1 відчужив усе своє майно, що позбавляє позивача можливості отримати належне за зобов`язаннями, у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом порушених прав.

Просить суд:

- визнати недійним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:009:0047 площею 5,618 га, зареєстрований в реєстрі № 2531 від 21.05.2024 року;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни від 21.05.2024 року щодо державної реєстрації права власності (договір дарування, серія та номер: 2531, виданий 21.05.2024 року), розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:009:0047 площею 5,618 га, зареєстрований в реєстрі № 2531 від 21.05.2024 року;

- визнати недійним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:002:0068, тип об`єкта: земельна ділянка, опис об`єкта: площа (га): 2,4088 га, зареєстрований в реєстрі № 2532 від 21.05.2024 року;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни від 21.05.2024 року щодо державної реєстрації права власності (договір дарування, серія та номер: 2532, виданий 21.05.2024 року), на земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:002:0068 площею 2,4088 га;

- стягнути з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-1 Войтенко К.В. надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що на час вирішення спору у справі № 904/990/24 у позивача було лише гіпотетичне припущення, що позов у справі про стягнення 2.804.169,00 грн. основної заборгованості, 202.155,83 грн. - пені, 525.781,62 грн. - штрафу, 266.877,80 грн. - сорока процентів річних, буде задоволено та буде відкрито виконавче провадження за таким рішенням про стягнення заявленої суми. У цій справі позивач є кредитором відповідача-1. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/990/24 було винесено 11.07.2024 року, тобто після укладення договорів дарування від 21.05.2024 року. Зазначає, що у даному випадку укладаючи договір поставки №АП-19-0347 від 13.04.2023 року ОСОБА_1 забезпечив його виконання договором поруки від 28.12.2023 №АП-23-0056, за яким поручителем є ПСП «Журавлинка». Також, звертає увагу на той факт, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір поставки № АП-19-0347 від 13.04.2023 року, яким було придбано засоби захисту рослин, добрива з метою належного виконання договірних зобов`язань за договором підряду № 2022-01 від 04.01.2022 року щодо вирощування товарної сільськогосподарської продукції перед ДП СП ДКВС України (№ 1). В межах даного договору ФОП ОСОБА_1 були надані сільськогосподарські послуги, за результатом чого було підписано акти здачі прийняття робіт. Проте, станом на 16.05.2025 року не проведені розрахунки перед ФОП ОСОБА_1 , а саме в сумі: 16321030,82 грн. Внаслідок неправомірних дій керівництва ДП СП ДКВС України (№ 1) ФОП ОСОБА_1 не тільки не має можливості здійснити розрахунки перед ТОВ "Хімагромаркетинг", але й призвели до фактичної неможливості здійснювати господарську діяльність. Повідомляє, що ФОП ОСОБА_1 здійснюються різні інструменти захисту від неправомірної бездіяльності ДП СП ДКВС України (№ 1), такі як направлення претензії, звернення до правоохоронних органів, до Ради бізнес-омбудсмена, до Кабінету Міністрів України, до Міністерства юстиції України, до Офісу Президента України та органів та організацій, які створені для захисту бізнесу від протиправних дій, висвітлення фактів щодо перешкоджання бізнесу в медіа, соціальних мережах та інших інформаційних каналах, для того, щоб здійснити розрахунки зі своїми контрагентами. Про відсутність недобросовісних дій з боку ОСОБА_1 по відношенню до ТОВ "Хімагромаркетинг" свідчить те, що ОСОБА_1 звертався з пропозицією укладення мирової угоди та з пропозицією звернення стягнення на дебіторську заборгованість боржника як до позивача, так і до приватного виконавця Лисенка Ю.О. Зважаючи на те, що у ОСОБА_1 встановлено наявність корпоративних прав, рухомого майна та прав оренди, не можна вважати його дії недобросовісними. В свою чергу позивачем не доведено того, що майно, на яке накладено арешт, є недостатньо для задоволення вимог кредитора. Ураховуючи викладене, оспорювані договори дарування ознак фраудаторного не мають, так як у боржника було наявне інше майно, за рахунок якого він міг відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором, тому права кредитора щодо погашення боргу були повністю захищені. Таким чином, оспорюваний договір дарування не був вчинений на шкоду кредитору, а був спрямований на настання реальних правових наслідків, які ним обумовлювалися.

Третя особа Лисенко Ю.О. надав суду письмові пояснення щодо предмета спору. Зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області перебуває зведене виконавче провадження № 76662930 до складу якого входить: виконавче провадження №76662544 з виконання наказу № 904/990/24, виданого 12.11.2024 Господарським судом Дніпропетровської області, про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ПСП "Журавлинка" на користь ТОВ "Хімагромаркетинг" 2.804.169,00 грн. основної заборгованості, 202.155,83 грн. пені, 525.781,62 грн. штрафу, 266.877,80 грн. сорока процентів річних, яке відкрито відносно Фізичної особи-підприємця Кукленка М.В.; виконавче провадження № 76662393 з виконання наказу № 904/990/24, виданого 12.11.2024 Господарським судом Дніпропетровської області, про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ "Хімагромаркетинг" 28.492,38 грн. судового збору. За вказаними виконавчими документами відкриті виконавчі провадження, про що винесені відповідні постанови № 76662544, № 76662393 від 27.11.2024, копії яких рекомендованою кореспонденцією направлені сторонам виконавчого провадження. Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження № 76662544 від 27.11.2024 та № 76662393 від 27.11.2024 боржника зобов`язано протягом 5 робочих днів подати до приватного виконавця декларацію про доходи та майно, та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Приватним виконавцем вказані виконавчі провадження були об`єднанні у зведене виконавче провадження № 76662930, про що винесена відповідна постанова від 27.11.2024. Також, приватним виконавцем 28.11.2024 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, направлено виклик з вимогою з`явитись на прийом до приватного виконавця та надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання, достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи та інші відомості. Виклик приватного виконавця боржником проігноровано, вимоги не виконані, декларацію та інші відомості про доходи та майно не надані. З метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем 27.11.2024 винесена постанова про арешт коштів боржника та постанова про арешт майна боржника, копії яких направлені сторонам виконавчого провадження та до відповідних банківських установ та направлено запити для перевірки майнового стану боржника. Згідно з інформацією отриманою від банківських установ, на рахунках боржника відсутні грошові кошти. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що боржник Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є орендарем земельних ділянок у зв`язку з чим, приватним виконавцем 13.02.2025 винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на право оренди земельних ділянок за кадастровим номером :01:004:0149, та внесено відомості про обтяження із забороною про відчудження 13.02.2025. Відповідно до відповіді Міністерства внутрішніх справ України від 27.11.2024 за боржником ОСОБА_1 в МВС відсутні дані про зареєстровані боржником транспортні засоби. Згідно з відповіддю ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 20.12.2024 за боржником ОСОБА_1 зареєстрована сільськогосподарська техніка: борона ротаційна, номерний знак НОМЕР_1 ; трактор колісний, марка Т-150К, номерний знак НОМЕР_2 ; трактор колісний, номерний знак НОМЕР_3 . На підставі наданої інформації приватним виконавцем 25.02.2025 винесена постанова про арешт зазначеного майна боржника та направлена до ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на виконання. Також, на адресу боржника ФОП ОСОБА_1 25.02.2025 направлено вимогу приватного виконавця щодо повідомлення про місцезнаходження арештованого майна та особисті письмові пояснення з приводу невиконання вимог виконавчого документу. Вимога приватного виконавця не виконана. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкти нерухомого майна, а саме: земельна ділянка за кадастровим номером :01:002:0068 площею 2.4088 га згідно з договором дарування, серія та номер: 2532, виданий 21.05.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області І.І. Вовк, передана у власність ОСОБА_2 боржником ОСОБА_1 ; земельна ділянка за кадастровим номером :01:009:0047 площею 5.618 га згідно з договором дарування, серія та номер: 2531, виданий 21.05.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області І.І. Вовк, передана у власність ОСОБА_2 боржником ОСОБА_1 . Згідно актового запису про народження № 37 від 29.03.1996 ОСОБА_1 є батьком обдаровуваної ОСОБА_2 . Отже, встановлений факт передачі фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 зазначеного майна згідно договорів дарування за номерами 2531, 2532 від 21.05.2024 на стадії судового розгляду справи про стягнення з нього невиконаних грошових зобов`язань, свідчить про умисні дії боржника, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/990/24 від 11.07.2024 року за позовом ТОВ «Хімагромаркетинг» до ФОП ОСОБА_3 , СПС «Журавлинка» про стягнення грошових коштів за невиконання договору поставки № АП-19-0347 від 13.02.2023 року та ряду специфікацій до договору, з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто 2804169,00 грн. основної заборгованості, 202155,83 грн. пені, 525781,62 грн. штрафу, 266877,80 грн. сорока процентів річних, та 28492,38 грн. судового збору.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. перебуває зведене виконавче провадження № 76662930, до складу якого входить:

- виконавче провадження №76662544 з виконання наказу № 904/990/24, виданого 12.11.2024 Господарським судом Дніпропетровської області, про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Приватного сільськогосподарського підприємства "Журавлинка" (ідентифікаційний код 38359098) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (ідентифікаційний код 30262667) 2.804.169,00 грн. основної заборгованості, 202.155,83 грн. пені, 525.781,62 грн. штрафу, 266.877,80 грн. сорока процентів річних, яке відкрито відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- виконавче провадження № 76662393 з виконання наказу № 904/990/24, виданого 12.11.2024 Господарським судом Дніпропетровської області, про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (ідентифікаційний код 30262667) 28.492,38 грн. судового збору.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта встановлено, що власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0068 площею 2.4088 га з 21.02.2024 року та земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0047 площею 5.618 га з 30.11.2023 року є ОСОБА_1 .

З договорів дарування від 21.05.2024 року, посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області І.І. Вовк та зареєстрованих в реєстрі № 2531 та № 2531 вбачається, що ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 вищевказані земельні ділянки.

З актового запису про народження № 37 від 29.03.1996 року вбачається, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта встановлено, що об`єкти нерухомого майна, а саме: земельна ділянка за кадастровим номером :01:002:0068, загальною площею 2.4088 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, номер відомостей про речове право 55105296 згідно з договором дарування, серія та номер: 2532, виданий 21.05.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області І.І. Вовк, передана у власність ОСОБА_2 ОСОБА_1 ; земельна ділянка за кадастровим номером :01:009:0047, загальною площею 5.618 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 07, номер відомостей про речове право 55104619 згідно договору дарування, серія та номер: 2531, виданий 21.05.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області І.І. Вовк, передана у власність ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом (ст.ст. 15, 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України під правочином розуміються дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (частина перша статті 717 ЦК України).

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною п`ятою статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».

Тобто Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).

Правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлювалися цим правочином, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами (стаття 234 ЦК України).

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин формально і заздалегідь знаючи, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

При фіктивному правочині у сторін такого правочину відсутній намір створити ті правові наслідки, які задекларовані у правочині. Тобто волевиявлення учасників правочину не відповідає їх дійсній волі. Ознаками фіктивності договору є наявність зовнішньої форми правочину, що фіксує удавані наміри сторін; відсутність у сторін дійсного наміру створити наслідки, які зумовлювалися у цьому правочині. Тобто має місце лише імітація правочину, а у діях сторін, що імітують правочин, відсутня головна ознака правочину - спрямованість на встановлення, припинення або іншу видозміну цивільних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 646/3972/16-ц (провадження № 61- 28761св18) та зазначила, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. З урахуванням досліджених доказів, немає сумнівів в тому, що відповідач, відчуживши все належне йому нерухоме майно за договорами дарування своїй доньці, вчинив зазначений правочини з метою приховання цього майна від звернення стягнення в рахунок погашення боргу, який виник згідно з рішенням суду. Про факт фіктивності такого правочину в сукупності свідчать такі обставини як: обізнаність відповідача із тим, що в нього наявна заборгованість, кінцевий строк погашення якої настав; збіг в часі таких обставин, як час звернення кредитора з позовом до суду та в органи ДВС, видача судом виконавчого документа та вчинення боржником дій щодо відчуження належного йому нерухомого майна, на яке могло бути звернуте стягнення, за договорами дарування на користь своєї доньки. Таким чином, є доведеним, що відповідач відчуживши все своє нерухоме майно, на яке могло бути звернуте стягнення в рахунок погашення боргу, в користь своєї доньки, діяв з метою приховання цього майна від звернення стягнення в рахунок погашення боргу, що свідчить про те, що правова мета таких договорів дарування була іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому такі правочин були очевидно фіктивним.

У постанові Верховний Суд від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19 (провадження № 61-6420св21) вказано, що «Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Договір як приватно-правова категорія є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.

Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення договору дарування) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили».

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі №489/5148/18 (провадження № 61-20593св19) суд касаційної інстанції вказав, що «Правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого боржником на шкоду кредитору). При цьому та обставина, що правочин з третьою особою якому боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства».

Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17зроблено висновок про те, що вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 були наявні зобов`язальні правовідносини з приводу виконання договору поставки від 13.04.2023 року, за яким ФОП ОСОБА_1 порушив зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 2804169,00 грн., а разом зі штрафними санкціями сума складає 3798984,25 грн., що стало предметом позовних вимог у справі № 904/990/24, позовні вимоги якої були задоволені у повному обсязі рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 11.07.2024 року. У подальшому позивач звернувся до приватного виконавця з метою примусового виконання рішення господарського суду, який 27.11.2024 року відкрив виконавчі провадження та почав проводити виконавчі дії. Однак, 21.05.2024 року ОСОБА_1 передав у власність своєї доньки ОСОБА_2 земельні ділянки кадастровий номер :01:002:0068 та :01:009:0047 згідно з договорами дарування на стадії судового розгляду справи про стягнення з нього невиконаних грошових зобов`язань, що свідчить про умисні дії боржника, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань. Таким чином, дії відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинені на перехід права власності на майно боржника саме з метою приховування майна від можливої реалізації на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про фраудаторність (фіктивність) такого правочину.

Таким чином, суд визнає фраудаторними оспорювані договори дарування земельних ділянок, укладені 21.05.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та визнає їх недійсними як такі, що вчинені всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом на підставі статей 3, 13 ЦК України.

Щодо позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту у цьому випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом України право власності виникає з моменту його реєстрації. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16.

Тому підлягають задоволенню позовні вимоги щодо державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Хімагромаркетинг» та задоволення позову у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 158, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець Лисенко Юрій Олександрович, приватний нотаріус Вовк Ірина Іванівна про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними внаслідок їх фіктивності та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно задовольнити.

2. Визнати недійним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:009:0047 площею 5,618 га, зареєстрований в реєстрі № 2531 від 21.05.2024 року.

3. Скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни від 21.05.2024 року щодо державної реєстрації права власності (договір дарування, серія та номер: 2531, виданий 21.05.2024 року), розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:009:0047 площею 5,618 га, зареєстрований в реєстрі № 2531 від 21.05.2024 року.

4. Визнати недійним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:002:0068, тип об`єкта: земельна ділянка, опис об`єкта: площа (га): 2,4088 га, зареєстрований в реєстрі № 2532 від 21.05.2024 року.

5. Скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни від 21.05.2024 року щодо державної реєстрації права власності (договір дарування, серія та номер: 2532, виданий 21.05.2024 року), на земельну ділянку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, Чаплинська селищна рада, кадастровий номер :01:002:0068 площею 2,4088 га.

6. Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду в сумі 12112,00 грн., тобто по 6056,00 грн. з кожного.

7. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2025 року у вигляді заборони відчуження земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0047 площею 5,618 га та земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0068 площею 2,4088 га, які належать ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, а якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк