справа № 208/19/26
провадження № 2/208/2606/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Гречана В.Г., розглянувши матеріали позовної заяви Кредитної спілки «Християнська Фортеця» до спадкоємця ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Кредитної спілки «Християнська Фортеця» подав до Заводського районного суду міста Кам`янського позов до спадкоємця - померлої ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 року цивільну справу №208/19/26 передано до провадження судді Гречаної В.Г.

Згідно до позовних вимог позивач просить:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме: про визнання осіб спадкоємцями;

- забезпечити виконання рішення суду в сумі 57336,26грн., накладенням арешту на речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які прийняті відповідачами у спадщину за адресою: АДРЕСА_1 ;

- звернути стягнення на майно померлої ОСОБА_1 , що одержано в натурі на користь Кредитної спілки «Християнська фортеця», у розмірі 57336,26грн., в рахунок погашення боргу, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути зі спадкоємців померлої ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Християнська Фортеця» заборгованість за Кредитним договором № 12116 від 09.02.2022 р. в сумі 57336( п`ятдесят сім тисяч триста тридцять шість) гривень 26 коп., який складається з основної суми боргу в розмірі 6342 (шість тисяч триста сорок дві) грн. 84 коп., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 50993 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 42 коп., але не більше розміру, що відповідає частці спадкоємців у спадщині.

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 09.01.2026 року в частині позовних вимог:

-про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: про визнання осіб спадкоємцями;

- забезпечення виконання рішення суду в сумі 57336,26 грн., накладенням арешту на речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які прийняті відповідачами у спадщину відмовлено у відкритті провадження у справі.

В частині позовних вимог:

- звернути стягнення на майно померлої ОСОБА_1 , що одержано в натурі на користь Кредитної спілки «Християнська фортеця», у розмірі 57336,26грн., в рахунок погашення боргу, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути зі спадкоємців померлої ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Християнська Фортеця» заборгованість за Кредитним договором № 12116 від 09.02.2022 р. в сумі 57336( п`ятдесят сім тисяч триста тридцять шість) гривень 26 коп., який складається з основної суми боргу в розмірі 6342 (шість тисяч триста сорок дві) грн. 84 коп., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 50993 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 42 коп., але не більше розміру, що відповідає частці спадкоємців у спадщині позовну заяву залишено без руху.

Копія ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем отримано 14.01.2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в його електронний кабінет в системі ЕСІТС.

Таким чином строк, до якого позивачу потрібно було усунути недоліки 20.01.2026 року включно.

Однак, станом на 12.02.2026 року позивачем Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви не усунуто.

Суддя вважає, що позивачу надано достатньо часу на усунення недоліків заяви, з урахуванням можливого направлення документів засобами електронного або поштового зв`язку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97/ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п.36).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з поданням не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала подання, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з поданням є залишення його без руху або його повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи те, що заявник не усунула недоліки зазначені в ухвалі від 14.01.2026 року у строк, встановлений судом, ухвала суду не виконана, а тому подання підлягає поверненню на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення подання не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його поверенння, а тому суд вважає за необхідне вказані обставини роз`яснити заявнику.

Керуючись ст. ст.131,133 175,185,260-261, ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільний позов Кредитної спілки «Християнська Фортеця» до спадкоємця ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - повернути заявнику з усіма доданими до неї додатками.

Роз`яснити Кредитній спілці «Християнська Фортеця» положення ч.7 ст.185 ЦПК України, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя В.Г.Гречана