ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Черкаси

Справа № 708/776/25
Провадження № 22-ц/821/56/26
Категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.

секретаря Дмитренко В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Обласова Сергія Анатолійовича на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ», Банк) звернулось до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 12.09.2019 року був укладений кредитний договір № 701, відповідно до умов якого відповідачеві встановлений кредитний ліміт в сумі 50 000,00 грн; 26.11.2022 року укладений кредитний договір № , відповідно до умов якого відповідачеві виданий кредит в сумі 54 338,61 грн; 28.11.2022 року укладений кредитний договір № , відповідно до умов якого відповідачеві виданий кредит в сумі 42 340,06 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов`язань станом на 09.04.2025 року виникла заборгованість:

за кредитним договором № 701 від 12.09.2019 року у розмірі 107 054,44 грн, з яких: 48 503,70 грн заборгованість за кредитом; 58 550,74 грн заборгованість за процентами;

за кредитним договором № від 26.11.2022 року у розмірі 56 403,40 грн, з яких: 41 157,33 грн заборгованість за кредитом; 6,73 грн заборгованість за процентами; 15 239,34 грн заборгованість за комісією;

за кредитним договором № від 28.11.2022 року у розмірі 42 703,90 грн, з яких: 30 865,56 грн заборгованість за кредитом; 4,31 грн заборгованість за процентами; 11 834,03 грн заборгованість за комісією.

Загальна сума заборгованості за вказаними кредитними договорами станом на 09.04.2025 року склала 206 161,71 грн, що стало підставою звернення до суду.

Позивач просив суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 206161,74 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2025 року позов АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 701 від 12.09.2019 року в розмірі 107 054,44 грн, за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 26.11.2022 року в розмірі 56 403,40 грн, за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 28.11.2022 року в розмірі 42 703,90 грн, а всього 206 161,74 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем порушені умови укладених кредитних договорів щодо погашення кредиту та процентів за його користування відповідно до умов кредиту, оскільки кредит ним не повернуто, проценти за користування кредитними коштами не сплачені, що є порушенням права позивача, яке підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного цивільного права відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України.

Суд погодився з розрахунками позивача щодо заборгованості за кредитами (тілом кредиту), процентами за користування кредитами, комісією, за таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Обласов С. А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.09.2025 року та постановити нове, яким в задоволенні позову АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду цим обставинам.

Вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи було встановлено, що 12.09.2019 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит, за цим договором сторони погодили, що Банк зобов`язався встановити на поточний рахунок відповідача кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн, однак в подальшому кредитний ліміт був збільшений позивачем в односторонньому порядку до 50 000,00 грн без повідомлення відповідача. Крім того, згідно паспорта споживчого кредиту від 12.09.2019 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 30 000, 00 грн.

Отже, заява, яка підписана відповідачем та паспорт споживчого кредиту не містять умов щодо підвищення кредитного ліміту в односторонньому порядку.

Що стосується кредитних договорів від 26.11.2022 року та від 28.11.2022 року, які були укладені між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , Банком безпідставно нараховано заборгованість за комісією, оскільки відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 496/3134/19, зазначено що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемним.

Таким чином, відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договорів не передбачено.

В зв`язку з вищевикладеним, скаржник вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» в частині стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 20 6161,74 грн задоволенню не підлягають.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 12.09.2019 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 701 у формі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з відкриттям на ім`я відповідача поточного рахунку у гривні та видачею кредитної картки.

За цим договором сторони погодили, що АТ «ПУМБ» зобов`язалося встановити на поточний рахунок ОСОБА_1 кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн. Річна процентна ставка за кредитом становить 47,68 % (а.с. 29).

Кредитний ліміт за договором у подальшому був збільшений позивачем до 50 000,00 грн, про що свідчать дані довідки про збільшення кредитного ліміту (а.с. 69).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № 701 за період з 12.09.2019 року по 09.04.2025 року встановлено, що відповідач періодично знімав через банкомат кредитні кошти та здійснював погашення існуючої заборгованості (а.с. 93-110).

З розрахунку заборгованості за договором № 701 від 12.09.2019 року встановлено, що заборгованість відповідача становить 107 054,44 грн, з яких: з яких: 48 503,70 грн заборгованість за кредитом; 58 550,74 грн заборгованість за процентами (а.с. 79-86).

26.11.2022 року АТ «ПУМБ» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № у формі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За цим договором АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит на погашення заборгованості та разової комісії Банку у розмірі 54 338,61 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит згідно графіку платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами (а.с. 21-23).

Сторони погодили, що кредит надається на строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,4%, розмір процентної ставки - 0,01% річних, схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами), реальна річна ставка 32,898%.

Факт видачі відповідачеві кредитних коштів у розмірі 54 338,61 грн підтверджується даними платіжної інструкції № TR.61642878.43356.25578 від 26.11.2022 року (а.с. 70).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № за період з 26.11.2022 року до 09.04.2025 року встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти та періодично здійснював погашення існуючої заборгованості (а.с. 87-89).

З розрахунку заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 26.11.2022 року встановлено, що заборгованість відповідача становить 56 403,40 грн, з яких: 41 157,33 грн заборгованість за кредитом; 6,73 грн заборгованість за процентами; 15 239,34 грн заборгованість за комісією (а.с. 72-86).

28.11.2022 року АТ «ПУМБ» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № у формі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За цим договором АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит на погашення заборгованості та разової комісії банку у розмірі 42 340,06 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит згідно графіку платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами (а.с. 25-27).

Сторони погодили, що кредит надається на строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,4%, розмір процентної ставки - 0,01% річних, схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами), реальна річна ставка 32,898%.

Факт видачі відповідачеві кредитних коштів у розмірі 42 340,06 грн підтверджується даними платіжної інструкції № TR.61670086.86605.25578 від 28.11.2022 року (а.с. 71).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № за період з 28.11.2022 року до 09.04.2025 року встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти та періодично здійснював погашення існуючої заборгованості (а.с. 90-92).

З розрахунку заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 28.11.2022 року встановлено, що заборгованість відповідача становить 42 703,90 грн, з яких: 30 865,56 грн заборгованість за кредитом; 4,31 грн заборгованість за процентами; 11 834,03 грн заборгованість за комісією (а.с. 76-78).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами в розмірі 206 161,74 грн.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ПУМБ», суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов`язання за укладеними кредитними договорами боржником в частині повернення кредиту та сплати відсотків і комісії за його користування, й наявності у зв`язку з цим підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами, у визначеному позивачем розмірі.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно пункту п`ятнадцятого частини першої статті 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Відповідно до частин першої, третьої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Як встановлено судом, 12.09.2019 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 701 у формі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з відкриттям на ім`я відповідача поточного рахунку у гривні та видачею кредитної картки.

За цим договором сторони погодили, що АТ «ПУМБ» зобов`язалося встановити на поточний рахунок ОСОБА_1 кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн. Річна процентна ставка за кредитом становить 47,68 %. Зазначена заява підписана відповідачем особисто. (а.с. 29).

Про особисту присутність відповідача під час підписання кредитного договору свідчать і надані позивачем копії паспорта ОСОБА_1 та РНОКПП, завірені останнім (а.с. 31-33).

Відповідачем одночасно з підписанням заяви підписав паспорт споживчого кредиту, що свідчить про те, що останній ознайомився з умовами і порядком надання кредиту та погодився з ними (а.с. 30).

Кредитний ліміт за договором у подальшому був збільшений позивачем до 50 000,00 грн, про що свідчать дані довідки про збільшення кредитного ліміту (а.с. 69).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № 701 за період з 12.09.2019 року по 09.04.2025 року встановлено, що відповідач періодично знімав через банкомат кредитні кошти та здійснював погашення існуючої заборгованості.

З розрахунку заборгованості за договором № 701 від 12.09.2019 року встановлено, що заборгованість відповідача становить 107 054,44 грн, з яких: з яких: 48 503,70 грн заборгованість за кредитом; 58 550,74 грн заборгованість процентами.

Підписуючи Заяву № 701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту, відповідач був ознайомлений з розміром кредитного ліміту, розміром стандартної процентної ставки, розміром реальної річної процентної ставки, розрахунковою та платіжною датою кредиту, строком дії кредитного ліміту, розміром мінімального платежу та іншими умовами надання та обслуговування кредитної картки.

Відтак, враховуючи, що кредитним договором сторони погодили процентну ставку за користування кредитом, позивачем надано належні докази на підтвердження розміру заборгованості за процентами за спірним кредитним договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором, у визначеному позивачем розмірі й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.

Що стосується кредитних договорів № від 26.11.2022 року та № від 28.11.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, 26.11.2022 року АТ «ПУМБ» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № у формі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За цим договором АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит на погашення заборгованості та разової комісії Банку у розмірі 54 338,61 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит згідно графіку платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами.

Сторони погодили, що кредит надається на строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,4%, розмір процентної ставки - 0,01% річних, схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами), реальна річна ставка 32,898%.

Підписуючи вказану заяву, ОСОБА_1 беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).

Вказана заява підписана за допомогою електронного підпису ОСОБА_1 , тип підпису: ОТР-пароль на номер телефону НОМЕР_1 , дата та час підпису: 26.11.2022 19:55:57.

З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, відтак колегія суддів відхиляє посилання представника відповідача на не підписання ОСОБА_1 кредитного договору та відсутність на наданих Банком документах цифрового підпису відповідача.

Факт видачі відповідачеві кредитних коштів у розмірі 54 338,61 грн підтверджується даними платіжної інструкції № TR.61642878.43356.25578 від 26.11.2022 року (а.с. 70).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № за період з 26.11.2022 року до 09.04.2025 року встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти та періодично здійснював погашення існуючої заборгованості (а.с. 87-89).

З розрахунку заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 26.11.2022 року встановлено, що заборгованість відповідача становить 56 403,40 грн, з яких: 41 157,33 грн заборгованість за кредитом; 6,73 грн заборгованість за процентами; 15 239,34 грн заборгованість за комісією (а.с. 72-86).

28.11.2022 року АТ «ПУМБ» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № у формі заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За цим договором АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит на погашення заборгованості та разової комісії Банку у розмірі 42 340,06 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит згідно графіку платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами (а.с. 25-27).

Сторони погодили, що кредит надається на строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,4%, розмір процентної ставки - 0,01% річних, схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами), реальна річна ставка 32,898%.

Підписуючи вказану заяву, ОСОБА_1 беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).

Вказана заява підписана за допомогою електронного підпису ОСОБА_1 , тип підпису: ОТР-пароль на номер телефону НОМЕР_1 , дата та час підпису: 28.11.2022 12:45:55.

З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, відтак суд відхиляє посилання представника відповідача на не підписання ОСОБА_1 приведеного кредитного договору та відсутність на наданих Банком документах цифрового підпису відповідача.

Факт видачі відповідачеві кредитних коштів у розмірі 42 340,06 грн підтверджується даними платіжної інструкції № TR.61670086.86605.25578 від 28.11.2022 року (а.с. 71).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № за період з 28.11.2022 року до 09.04.2025 року встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти та періодично здійснював погашення існуючої заборгованості (а.с. 90-92).

З розрахунку заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 28.11.2022 року встановлено, що заборгованість відповідача становить 42 703,90 грн, з яких: 30 865,56 грн заборгованість за кредитом; 4,31 грн заборгованість за процентами; 11 834,03 грн заборгованість за комісією (а.с. 76-78).

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.08.2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 5.7.3 публічної пропозиції AT «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредит), розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредит), надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим Споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій Частині 5 Розділу II цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів.

Проте, Банк не надав належних та допустимих доказів того, що саме з цією редакцією публічної пропозиції AT «ПУМБ» був ознайомлений відповідач ОСОБА_1 та погодився з нею, відтак відсутні підстави вважати, що сторони договору належним чином обумовили та визначили умови та порядок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Пунктом 5 Заяви № від 26.11.2022 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1,4%. Необхідність внесення плати (комісії) за обслуговування кредиту передбачена в розділі «Графік платежів». Розмір такої комісії за кредитним договором № 6 складає 1,4% щомісяця, що становить 760,74 грн (а.с. 21).

Аналогічна інформація міститься і у пункті 5 Заяви № від 28.11.2022 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а саме визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1,4%. Необхідність внесення плати (комісії) за обслуговування кредиту передбачена в розділі «Графік платежів». Розмір такої комісії за кредитним договором № складає 1,4% щомісяця, що становить 592,76 грн (а.с. 25).

Однак, у Заяві № від 26.11.2022 року та у Заяві № від 28.11.2022 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 Заяви № від 26.11.2022 року та Заяви № від 28.11.2022 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постанові від 06.11.2023 року у справі №204/224/21; у постанові від 09.10.2024 року у справі № 582/202/22.

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі №916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона, за загальним правилом, може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, пунктах 33.4.-33.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У зв`язку з викладеним, відсутні підстави стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № від 26.11.2022 року на суму 15 239,34 грн та за кредитним договором № від 28.11.2022 року на суму 11 834,03 грн.

В зв`язку з вище викладеним, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зменшення розміру заборгованості за кредитними договорами № від 26.11.2022 року, № від 28.11.2022 року, у зв`язку з неправомірним стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії.

Так, згідно з розрахунком заборгованості, позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 26.11.2022 року, було зараховано на погашення комісії кошти, які відповідач сплачував на погашення кредиту, в сумі 6 085,92 грн. За відсутності доказів щодо наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем, вчинення Банком додаткових дій з обслуговування кредитної заборгованості, вказану суму коштів слід урахувати при визначенні розміру сплаченої кредитної заборгованості і відповідно зменшити зазначену у розрахунку позивача заборгованість за кредитом до 35 078,14 грн (41 164,06-6 085,92= 35 078,14).

Згідно з розрахунком заборгованості, позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 28.11.2022 року, було зараховано на погашення комісії кошти, які відповідач сплачував на погашення кредиту, в сумі 4 742,08 грн. За відсутності доказів щодо наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем, вчинення Банком додаткових дій з обслуговування кредитної заборгованості, вказану суму коштів слід урахувати при визначенні розміру сплаченої кредитної заборгованості і відповідно зменшити зазначену у розрахунку позивача заборгованість за кредитом до 26 127,79 грн (30 869,87-4 742,08=26 127,79).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитними договорами у розмірі 168 260,37 грн, а саме:

по договору № 701 від 12.09.2019 року - заборгованість у сумі 107 054,44 грн, з яких: 48 503,70 грн. заборгованість за кредитом; 58 550,74 заборгованість за процентами;

по договору № від 26.11.2022 року - заборгованість у сумі 35 078,14 грн, з яких: 35078,14 заборгованість за тілом кредиту.

по договору № від 28.11.2022 року - заборгованість у сумі 26 127,79 грн, з яких: 26 127,79 грн заборгованість за тілом кредиту.

Щодо вирішення питання про стягнення судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасувавши рішення суду першої інстанції, постановив нове рішення, яким позовні вимоги АТ «ПУМБ» задовольнив частково, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір (2 422,40 грн) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (81,6%) у розмірі 1 976,70 грн. Судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги (2 906,88 грн) стягується з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених апеляційних вимог (18,4%) 534,90 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, у порядку встановленому ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 441,80 грн судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Обласова Сергія Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2025 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 701 від 12 вересня 2019 року в розмірі 107 054,44 грн, за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 26 листопада 2022 року в розмірі 35 078,14 грн, за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 28 листопада 2022 року в розмірі 26 127,79 грн, а всього 168 260,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати в розмірі 1 441,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 22 січня 2026 року.

Головуюча Л.І. Василенко

Судді О. В. Карпенко

О. М. Новіков