КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 лютого 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/5385/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2900/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів -Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за об`єднаною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, враховуючи заяву про зміну предмета позову, просила:в порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 транспортний засіб «Volkswagen Transporter», 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, об`єм двигуна 1968, вага 2180; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу «Volkswagen Transporter», 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, об`єм двигуна 1968, вага 2180, в розмірі 190000 грн.; покласти на відповідача судові витрати (т. 1 а.с. 4-6, 41-45).

05 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, об`єм двигуна 1968 куб. см, номер кузова НОМЕР_2 , укладений 25.01.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 1-7).

12.06.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про об`єднання в одне провадження цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та цивільної справи позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу (т. 2 а.с. 38-40).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог (т. 1 а.с. 86-92).

У відповіді на відзив адвокат Проскурня О.І., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_2 , зазначив, що частки подружжя у майні є рівними, а суд не може відступити від рівності цих часток (т. 1 а.с. 156).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 177 866,40 грн., судовий збір у розмірі 1 778, 59 грн. та витрати на проведення судової авто-товарознавчої експертизи у розмірі 7 088, 90 грн. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог (т. 3 а.с. 24, 27-30).

Не погодившись з рішенням районного суду, 25 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник Я.Я. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій містяться також заперечення на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року про відмову в зупиненні провадження у справі, та просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог, зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 3 а.с. 49-56, 77-83).

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі, зазначав, що у зв`язку із тим, що відповідач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09 липня 2025 року по теперішній час, що підтверджується довідкою №7268 від 06.08.2025, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВЧ НОМЕР_3 ) (т. 3 а.с. 4-5).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник Я.Я. підтримав клопотання про зупинення апеляційного провадження і просив його задовольнити. Позивач ОСОБА_2 , її представник - адвокат Литвиненко Д.О. заперечували проти задоволення клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі і просили залишити його без задоволення.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та вислухавши думку учасників справи, дійшла висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

Відповідний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25).

Щодо тлумачення терміну «переведені на воєнний стан» Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зазначила таке. Як уже зазначалося вище, Указом Президента України введено воєнний стан на всій території України. Цим же Указом на військове командування усіх рівнів покладено обов`язок здійснювати заходи, необхідні для забезпечення оборони України.

Профільне законодавство, зокрема Закон № 3543-XII та Закон № 1932-ХІІ, хоч і не використовує термін «переведення на воєнний стан», натомість оперує поняттям «переведення на організацію і штати воєнного часу». Така трансформація військових формувань є одним із ключових заходів, що вживаються у випадку введення в державі воєнного стану та загальної мобілізації.

З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них.

Водночас приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій (підпункт 4-1 пункту 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008). Сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі.

Системне тлумачення пункту 2 частини першої статті 251 та статті 254 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що підставами для поновлення зупиненого на підставі цієї процесуальної норми права провадження у справі можуть бути: припинення, у тому числі призупинення, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань під час дії воєнного стану в Україні; припинення воєнного стану в Україні, навіть якщо відповідні особи продовжують військову службу у певній військовій частині, якщо тільки ця військова частина не залишається переведеною на воєнний стан через запровадження / збереження цього стану для певної території України або не залучена до проведення антитерористичної операції.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) від 06 серпня 2025 року №7268, що міститься в матеріалах справи, головний сержант ОСОБА_1 , який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, дійсно проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09 липня 2025 року по теперішній час (т. 3 а.с. 6).

Відповідні відомості щодо проходження військової служби ОСОБА_1 підтверджені повідомленням Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , військова частина НОМЕР_4 від 05 листопада 2025 року № 116/2/1/103137 (т. 2 а.с. 127-128).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що станом на час апеляційного перегляду справи відповідач ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України, що є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Керуючись ст.ст. 251, 253, ст. 381 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Зупинити провадження у справі № 752/5385/23 (апеляційне провадження № 22-ц/824/3403/2026) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за об`єднаною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 13 лютого 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов