Справа № 729/1966/25 2/729/237/26
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Булиги Н. О.

за участі секретаря судового засідання Романченко С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бобровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» через систему «Електронний суд» звернулися до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитні договори, а саме: 05.09.2022 кредитний договір №301, за яким позичальнику видано кредит у сумі 32000 грн.; 14.11.2022 кредитний договір №36, за яким позичальнику видано кредит у сумі 15000 грн. та 27.04.2023 кредитний договір №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 11630,23 гривень.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує. У зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 17.08.2025 складає по кредитному договору № 301 від 05.09.2022 року у розмірі 53769.97 грн., з яких: 26946.96 грн. заборгованість за кредитом; 7.55 грн. заборгованість за процентами; 26815.46 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 14.11.2022 № 36 у розмірі 28931.72 грн., з яких: 14893.47 грн. заборгованість за кредитом; 14026.29 грн. заборгованість за процентами; 11.96 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 27.04.2023 № у розмірі 15777.89 грн., з яких: 10983.4 грн. - заборгованість за кредитом; 1.32 грн. заборгованість за процентами; 4793.17 грн. заборгованість за комісією, яку позивач разом із судовими витратами просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 18.12.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін.

13.01.2026 року від представниці відповідача, адвоката Тальчук П.І., надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , дійсно було укладено кредитні договори, а саме 05.09.2022 кредитний договір №301; 14.11.2022 кредитний договір № 36 та 27.04.2023 кредитний договір №.

Проте, представниця відповідача зазначає, що позивачем до матеріалів справи долучено копію вимоги направленої відповідачу про усунення порушення кредитних зобов`язань, яка була повернута на адресу позивача за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається, з умов кредитних договорів №301 від 05.09.2022, № від 27.04.2023, №36 від 14.11.2022, кредити видано на споживчі потреби. Однак, у порушення вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» позивач не застосував обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договорами про надання споживчих кредитів.

У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту». Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19), є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору. Отже, з врахуванням наведеного, матеріали справи не містять доказів отримання досудової вимоги Відповідачем та її невиконання, у зв`язку з чим для позичальника настав би обов`язок з дострокового повернення усієї суми кредиту.

Верховний Суд наголошував на тому, що у справах про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором саме позивач повинен довести у судах першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до умов укладеного кредитного договору строк виконання такого зобов`язання є таким, що настав, а тому позичальник продовжує користуватися цими грошовими коштами неправомірно. У разі дострокового стягнення суми кредиту саме позивач має довести, що такий обов`язок виник, оскільки виключно з ініціативи кредитора та у порядку, визначеному умовами кредитного договору, в односторонньому порядку відбулася зміна умов такого договору, зокрема щодо строку виконання цивільного зобов`язання. В оцінці цього визначальними є умови кредитного договору. Такий договір є джерелом правового регулювання цивільних відносин між сторонами, який визначає обов`язкові для обох сторін правила поведінки, відмінні від їх законодавчого регулювання.

Визначальним для висновку про те, що настав строк для дострокового стягнення заборгованості - є одержання вимоги банку позичальником про таке дострокове погашення заборгованості та її невиконання протягом 30 днів.

Вручення такого повідомлення позичальнику є саме тією обставиною, яка обов`язково входить у предмет доказування у такій категорії спорів та за сформованими позивачем підставами пред`явленого позову.

При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази отримання відповідачем вищезазначеної вимоги. Надана до суду довідка про неможливість вручення поштового відправлення адресату з причини: «повернене за закінченням терміном зберігання», не може вважатись доказом повідомлення споживача про затримку споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів в порядку визначеному ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Направлення вимоги не є безумовним доказом повідомлення , якщо не доведено факт вручення або відмови від отримання.

Таким чином, вказані доводи є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не отримав вимоги банку про дострокове повернення кредиту, а тому банк не набув відповідного права на погашення всієї кредитної заборгованості достроково.

Також, представниця відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, що є підставою для застосування пільг, передбачених чинним законодавством.

Положеннями п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний просить і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Позивач необґрунтовано та безпідставно стверджує у правомірності та на законних підставах нарахуванні відповідачу відсотків, усупереч положенням п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідач при подані відзиву на позовну заяву, керуючись положеннями ст.ст. 4, 12, 13, 178 ЦПК України, надає суду належні документи на підтвердження статусу Відповідача військовослужбовця, а тому цілком обґрунтовано, правомірно та на законних підставах має право на пільги у відповідності до положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний просить і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відтак, нараховані відсотки за кредитними договорами підлягають списанню.

Щодо кредитного договору №36 від 14.11.2022 представниця відповідача зазначає, що Заява №36 від 14.11.2022 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, часткові дані про номер рахунку, що підлягає відкриттю та Кредитної картки, розмір кредитного ліміту, однак не містить даних про умови кредитування, в тому числі не зазначена процентна ставка.

Так, у заяві визначено реальну річну процентну ставку 35,88%, разом з тим, реальна процентна ставка - це не річні відсотки за кредитом, не плата за обслуговування кредитної заборгованості, реальна процентна ставка банку це внутрішня ставка банка, яка відображає ефективність використання банком грошових коштів (платежів клієнта по кредиту, що вносяться на користь банку), це своєрідний показник прибутковості банку.

У розділі 4 Паспорту споживчого кредиту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, більше того, якщо перевірити обчислення процентів по наданому позивачем розрахунку заборгованості, то обраховані проценти обчислені по ставці іншій ніж 35,88%, до того ж більшій.

В обґрунтування позову АТ «ПУМБ» надано копію Заяви №36 від 14.11.2022, Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до: 14 листопада 2022 р., Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «24» лютого 2023 року), виписку з 14.11.2022 по 17.08.2025 року за Кредитним договором №36 від 14.11.2022. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.

Заява №36 від 14.11.2022 року містить позначку, про те що «умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеній у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо».

З цього слід зробити висновок, що вказаний паспорт не встановлює остаточних умов кредитування, а тому Відповідач не міг розраховувати, що саме інформація вказана в Паспорті буде використовуватись позивачем для визначення умов кредитування, більше того вказаний Паспорт не містить жодних даних, на які кредитні відносини він міг би поширювати свою дію, оскільки не містить інформації ні про номер кредитного договору чи Заяви, ні про номер рахунку чи картки.

Таким чином, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача та має тимчасовий характер. Тому він не є підтвердженням ознайомлення відповідача з конкретною відсотковою ставкою по кредиту.

Також, представниця позивача зазначає, що надану позивачем Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «24» лютого 2023 року), з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, в тому числі щодо будь-яких встановлених нею умов та правил, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вона не підписана та не визнається позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві.

Відповідач заперечує, що він був ознайомлений з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб наданою в якості додатків до позову, оскільки вона не містить його підпису, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.11.2022 року шляхом заповнення Заяви.

Отже, підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитування, в тому числі розмір процентів за користування кредитом, відповідальності у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань тощо відсутні. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів Відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву від 14.11.2022 року, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили відповідні умови.

Щодо фактичної суми заборгованості за кредитом №36 від 14.11.2022 року представниця відповідача зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача 14893.47 грн. заборгованість за кредитом; 14026.29 грн. заборгованість процентами; 11.96 грн. заборгованість за комісією. Проте, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 14026.29 грн. не підлягає задоволенню, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору №36 від 14.11.2022.

Крім того, відповідачем сплачено, а позивачем зараховано суму в рахунок погашення заборгованості за комісією 112,78 грн. Зазначена сума повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість повинна бути зменшена та складати 14780,69 грн.

Представниця відповідача зазначає, що обґрунтування законності та обґрунтованості своїх вимог до відповідача, банк надав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Проте, вказаний документ не містить ані особистого, ані електронного підпису Відповідача, тому не може вважатись частиною договору приєднання. За наведеного банк безпідставно нараховував проценти за кредитним договором №36 від 14.11.2022. Окрім того, всі нараховані відсотки повинні бути списані, оскільки відповідач є військовослужбовцем.

Щодо стягнення заборгованості за комісією за договорами №301 від 05.09.2022, № від 27.04.2023 представниця відповідача зазначає, як вбачається з матеріалів справи у кредитному договорі №301 від 05.09.2022 встановлено розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% та у кредитному договорі № від 27.04.2023 встановлено розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,6%.

Проте, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) висловлено правову позицію про те, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У постанові Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61 16470св20), та зазначає, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості включає в себе додаткові послуги, які надавалися поза межами інформування про стан кредитної заборгованості, яку споживач має право вимагати безоплатно один раз на місяць.

Таким чином, представниця відповідача зазначає, що у стягненні заборгованості за щомісячною комісією за обслуговування кредиту за договорами №301 від 05.09.2022 та № від 27.04.2023 слід відмовити.

На підставі викладеного представниця відповідача зазначає, що заборгованість відповідача за кредитним договором №301 від 05.09.2022 повинна складати у сумі 23116,56 грн.; за кредитним договором № від 27.04.2023, у сумі 10620,41 грн. та за кредитним договором №36 від 14.11.2022 повинна у сумі 14780,69 грн., а всього 48517,66 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, адвокат Тальчук П. І., у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача. Просила відмовити у задоволенні позову з викладених у відзиві на позов підстав.

Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 2022 року ОСОБА_1 особисто підписав заяву № 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.10-11).

У підписаній заяві вказано, що її підписанням відповідач беззастережно підтверджує, що він приймає Публічну пропозицію Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту.

Заява містить повну інформацію про споживчий кредит та графік платежів з розміром загальної вартості кредиту. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3.99%.

Згідно платіжної інструкції № TR.56457700.86215.8810 від 05.09.2022 року, ОСОБА_1 від АТ «ПУМБ» перераховано на рахунок грошові кошти в сумі 32000 гривень, як надання кредитних коштів по договору № 301 від 05.09.2022 (а.с.29 зв.ст.).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №301 від 05.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 складає 53769,97 гривень, з них: заборгованість по тілу кредиту 26946,96 грн., по процентам 7,55 грн., комісії 26815,46 грн. (а.с.30 зв.ст-31).

Також, 14 листопада 2022 року ОСОБА_1 підписав за допомогою електронного підпису заяву № 36 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.14 зв.ст.-15).

У підписаній заяві вказано, що її підписанням відповідач беззастережно підтверджує, що він приймає Публічну пропозицію Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).

Заява містить повну інформацію про кредит, орієнтовну загальну вартість кредиту. Паспорт споживчого кредиту також підписано позичальником за допомогою електронного підпису, де зазаначено строк кредитування, процентну ставку. Розмір комісії за проведення обов`язкового платежу, внесеного після настання платіжної дати 100 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №36 від 14.11.2022 заборгованість ОСОБА_1 складає 28931,72 гривень, з них: заборгованість по тілу кредиту 14893,47 грн., по процентам 14026,29 грн., комісії 11,96 грн. (а.с.33 зв.ст-35).

Крім того, 27 квітня 2023 року ОСОБА_1 підписав за допомогою електронного підпису заяву № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.12-13).

У підписаній заяві вказано, що її підписанням відповідач беззастережно підтверджує, що він приймає Публічну пропозицію Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).

Заява містить повну інформацію про споживчий кредит, строк кредитування та графік платежів з розміром загальної вартості кредиту. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1.6 %. Паспорт споживчого кредиту також підписано позичальником за допомогою електронного підпису, де зазаначено строк кредитування, процентну ставку, загальні витрати за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредиту.

Згідно платіжної інструкції № TR.64098380.38651.25578 від 27.04.2023 року, ОСОБА_1 від АТ «ПУМБ» перераховано на рахунок грошові кошти в сумі 11630,23 гривень, як надання кредитних коштів по договору № від 27.04.2023 (а.с.30).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 27.04.2023 заборгованість ОСОБА_1 складає 15777,89 гривень, з них: заборгованість по тілу кредиту 10983,40 грн., по процентам 1,32 грн., комісії 4793,17 грн. (а.с.32-33).

АТ «ПУМБ» повідомляв ОСОБА_1 про заборгованість по кредиту, яка утворилася у останнього через невиконання ним кредитних зобов`язань за зареєстрорваним у встановленому порядку місцем його проживання, що підтверджується письмовою вимогою № КНО-44.2.1/1945 від 20.08.2025 р. та списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (а.с.26-28).

З виписок по особових рахунках відповідача за кредитними договорами № 301 від 05.09.2022; №36 від 14.11.2022; № від 27.04.2023 вбачається надходження коштів та рух коштів на рахунках ОСОБА_1 (а.с.35 зв.ст-39).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із наданої представницею відповідача довідки №03/471 від 12.01.2026, копії витягу із наказу №198 від 11.07.2024, ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом і перебуває на військовій службі.

А тому, суд доходить висновку про застосування до даних правовідносин спеціальної норми, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так пунктом 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону 2011-XII від 25.08.2024 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно розрахунків позивача у відповідача наявна заборгованість за кредитними договорами: № 301 від 05.09.2022 по процентам у розмірі 7.55 грн.; № 36 від 14.11.2022 - у розмірі 14026.29 грн. та № від 27.04.2023 - у розмірі 1.32 грн.

Проте, на відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто йому не нараховуються проценти за користування кредитом за невиконання зобов`язань перед позивачем.

Такий висновок суду цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.05.2021 року у справі № 502/1438/18.

З огляду на зазначене, суд, враховуючи вищезазначені норми Закону, вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по процентам задоволенню не підлягають.

Щодо заборгованості по комісії за кредитним договором № 301 від 05.09.2022 в розмірі 26815.46 грн.; за кредитним договором № 36 від 14.11.2022 у розмірі 11.96 грн. та за кредитним договором № від 27.04.2023 у розмірі 4793.17 грн., то суд зазначає, що відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Отже, нікчемність плати за обслуговування кредиту (в даному разі за надання кредиту) слідує з норм Закону і не потребує пред`явлення відповідачем окремого позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої тадругої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитних договорах № 301 від 05.09.2022; №36 від 14.11.2022; № від 27.04.2023, укладених між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, також Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, а тому положення кредитних договорів щодо обов`язку позичальника здійснювати плату за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За вказаних обставин, вимога про стягнення з відповідача комісій задоволенню не підлягає.

Відтак, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 301 від 05.09.2022 у сумі 26946,96 грн.; за кредитним договором № 36 від 14.11.2022 у сумі 14893,47 грн.; за кредитним договором № від 27.04.2023 у сумі 10983,40 гривень. При цьому, відповідачем частково сплачувалася заборгованість за сумою кредиту в сумі 5053,04 грн. за кредитним договором № 301 від 05.09.2022, заборгованість за кредитом в сумі 646,83 грн за кредитним договором № від 27.04.2023 та за договором №36 від 14.11.2022. Посилання представниці відповідача на те, що на її думку сплачені відповідачем кошти на погашення комісії по кредитах повинні бути зараховані позивачем на погашення кредиту, суд не бере до уваги, оскільки банком такі зарахування не проведено на погашення саме тіла кредиту.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 301 від 05.09.2022 у розмірі 26946,96 грн.; за кредитним договором № 36 від 14.11.2022 у розмірі 14893,47 грн. та за кредитним договором № від 27.04.2023 у розмірі 10983,40 гривень.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, оскільки, позовні вимоги задоволено частково на суму 52823,83 грн., то з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1299,38 гривень.

Керуючись 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, статтями 526, 527, 530, 599, 1050, 1048, 1054, 1056 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 301 від 05.09.2022 у розмірі 26946,96 грн.; за кредитним договором № 36 від 14.11.2022 у розмірі 14893,47 грн.; за кредитним договором № від 27.04.2023 у розмірі 10983,40 гривень, а всього стягнути 52823 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот двадцять три) гривень 83 копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» у рахунок повернення судового збору 1299 (одну тисячу двісті дев`яносто девять) гривень 38 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження 04070, м. Київ вул. Андріївська, буд. 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Бобровицького районного суду Н.О. Булига