ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2582/25

Провадження № 22-ц/820/329/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1 ,

в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року та додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року в складі судді Горщара А.Г.,

в с т а н о в и в :

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6000 Євро суми позики, та 169,32 Євро 2 % річних, а всього 6169,32 Євро. В решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Розподілено судові витрати між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, відмовити в первісному позові та задовольнити її зустрічний позов, пославшись, зокрема, на неправильне застосування судом норм права держави України, оскільки договір позики укладався і позика нібито передавалася в Німеччині, тому згідно ст.ст. 32, 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження (позичальник).

У відзиві сторона позивача просить рішення суду залишити без змін, вважає, що позов ОСОБА_2 заявлено до належного суду, та при вирішенні між сторонами спору правильно застосовано право України.

Між Україною та Федеративною Республікою Німеччина відсутній міжнародний договір про правову допомогу (правове співробітництво), зокрема, у цивільних правовідносинах, який би регулював порядок вирішення приватноправових відносин між суб`єктами зазначених держав.

Згідно статті 2 Закону України № 2709-IV "Про міжнародне приватне право" (далі - Закон № 2709-IV) цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, визначення застосовуваного права.

За змістом ст. 4 Закону № 2709-IV право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Визначене згідно з частиною першою цієї статті право, як виняток, не застосовується, якщо за всіма обставинами правовідносини мають незначний зв`язок з визначеним правом і мають більш тісний зв`язок з іншим правом. Це положення не застосовується, якщо сторони (сторона) здійснили вибір права відповідно до частини першої цієї статті.

Правила цього Закону про визначення права, що підлягає застосуванню судом, поширюються на інші органи, які мають повноваження вирішувати питання про право, що підлягає застосуванню.

Визначення права, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин на підставі колізійних норм, не здійснюється, якщо міжнародним договором України передбачено застосування до відповідних відносин матеріально-правових норм.

Згідно з ст. 5 Закону № 2709-IV у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

За змістом ст. 32 Закону № 2709-IV зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином.

Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Згідно з ч.1 ст. 44 Закону № 2709-IV у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є, зокрема, позикодавець - за договором позики.

Отже, стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є позикодавець, тож укладений договір позики більш тісно пов`язаний з правом Федеративної Республіки Німеччина, де позивач має своє місце проживання.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 8 Закону № 2709-IV при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі.

З метою встановлення змісту норм права іноземної держави суд чи інший орган може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів.

Згідно з статтею 1 Європейської конвенції про інформацію щодо іноземного законодавства 1968 року, до якої приєдналася Україна згідно з Постановою Верховної ради N 3385-XII від 14.07.1993 року, договірні Сторони зобов`язуються надавати одній, відповідно до положення цієї Конвенції, інформацію з питань свого цивільного та торгового законодавства і процесуальних прав у цих галузях, а також з питань їхнього судового устрою.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції запит про надання інформації завжди надається судовим органом; навіть якщо він не був складений цим органом. Запит може подаватись тільки у випадку фактичного порушення справи.

Отже, за цих обставин суду слід направити інформаційний запит (за встановленим формуляром) до Міністерства юстиції ФРН з метою встановлення змісту норм права ФРН, чинних на 25.06.2023 року, з питань форми та змісту, істотних умов договору позики, процентів за договором позики, належних доказів передачі позики (грошових коштів) позичальнику, наслідків порушення договору позичальником, а також права та порядку оспорення позичальником договору позики з підстав неодержання грошових коштів від позикодавця.

Згідно з ч.4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Запит на інформацію згідно з ст. 14 Європейської конвенції про інформацію щодо іноземного законодавства має бути складений офіційною мовою запитуваної держави (німецькою), тож обов`язок по перекладу інформаційного запиту суд покладає на позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 252, 253 ЦПК України у зв`язку зі зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави слід зупинити провадження у справі до надходження відповіді від Міністерства юстиції ФРН на інформаційний запит суду.

Керуючись ст.ст. 252, 253, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Направити інформаційний запит до Міністерства юстиції Федеративної Республіки Німеччини з метою встановлення змісту норм цивільного права Федеративної Республіки Німеччини, чинних на 25.06.2023 року, з питань форми та змісту, істотних умов договору позики, процентів за договором позики, належних доказів передачі позики (грошових коштів) позичальнику, наслідків порушення договору позичальником, а також права та порядку оспорення позичальником договору позики з підстав неодержання грошових коштів від позикодавця.

Обов`язок по перекладу інформаційного запиту на німецьку мову покласти на позивача ОСОБА_2 .

Зупинити провадження у справі до надходження відповіді від Міністерства юстиції ФРН на інформаційний запит суду.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк