П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року місто Київ

справа № 208/7007/24

провадження№22-ц/824/701/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Ніколаєвою Галиною Григорівною,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Єросової І.Ю., -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за виконавчим листом № 2/366/231/17 від 03.03.2017, виданим Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на зміну його сімейного стану та народження дитини в іншому шлюбі. У зв`язку із цим посилався на неможливість сплати аліментів у розмірі частини доходу, так як на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено.

Зменшено розмір аліментів за виконавчим листом № 2/366/231/17 від 3 березня 2017 року, виданим Енергодарським міським судом Запорізької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Ніколаєва Г.Г. 22 березня 2025 року подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим та таким, що суперечить нормам матеріального права та судовій практиці.

Апелянт, зокрема, зазначає, що при покращенні матеріального стану платника, суд помилково дійшов висновку про доцільність зменшення аліментів. З моменту винесення судового рішення про стягнення аліментів у 2017 році, матеріальний стан позивача лише покращився.

Так, станом на 6 квітня 2017 року позивач працював у ТОВ «Технополіс-1», що підтверджується постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

У квітні 2017 року дохід позивача складав 9383,41 грн, що підтверджується звітом про відрахування та виплат з ТОВ «Технополіс-1». У 3 кварталі 2023 року дохід позивача склав 274580,91 грн, що підтверджується відповіддю на запит Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області до Державної податкової служби України № 183691025 від 05.12.2023.

У вересні 2024 року дохід позивача склав 127667,25 грн відповідно до звіту військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Зазначені факти свідчать про покращення матеріального становища батька дитини.

Позивачем не надано доказів його фінансових зобов`язань, які б суттєво впливали на спроможність утримувати дитину від першого шлюбу.

Правом на подання відзиву позивач ОСОБА_1 не скористався

В судове засідання не з`явилися учасники справи, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується конвертом адресованим ОСОБА_1 , який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та звітом про доставку судової повістки до електронного кабінету представника ОСОБА_2 адвоката Ніколаєвої Г.Г.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ніколаєва Г.Г. направила до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( частина 5 статті 268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 26.03.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області. Батьком дитини вказано ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.02.2017 (ун.№316/1858/16-ц) стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини- сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.12.2016.

22.03.2017 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження НОМЕР_5

06.04.2017 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернуто стягнення на дохід боржника, який останній отримує у ТОВ «Технополіс-1».

Як вбачається із наявних у справі доказів про здійсненні відрахування та виплати з доходів ОСОБА_1 , останній отримує стабільну заробітну плату, розмір якої збільшується.

З копії посвідчення ГУ Національної гвардії України серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Предметом позову у даній справі є зменшення розміру визначених рішенням суду аліментів, як на підставу позову позивач посилається на наявність у нього ще однієї неповнолітньої дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, з огляду на наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі

№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_4 у нього народився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Проте, окремо факт народження ще однієї дитини не свідчить про погіршення матеріального стану.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову помилковими, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження позовних вимог, зокрема щодо погіршення матеріального становища платника аліментів, чи появі обмежень, що перешкоджають отриманню доходу. Натомість відповідачем до суду першої інстанції надано докази на підтвердження покращення матеріального стану позивача з моменту винесення судового рішення про стягнення аліментів у 2017 році: станом на 06.04.2017 позивач працював у ТОВ «Технополіс-1», що підтверджується постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; у квітні 2017 року дохід позивача складав 9383,41 грн, що підтверджується звітом про відрахування та виплат з ТОВ «Технополіс-1»; у 3 кварталі 2023 року дохід позивача склав 274580,91 грн., що підтверджується відповіддю на запит № 183691025 від 05.12.2023 Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до Державної податкової служби України; у вересні 2024 року дохід позивача склав 127667,25 грн, відповідно до звіту військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України. Зазначені факти свідчать про покращення матеріального становища батька дитини. Позивачем не надано доказів його фінансових зобов`язань, які б суттєво впливали на спроможність утримувати дитину від першого шлюбу.

Зменшення стягуваних аліментів у зв`язку з тим, що у позивача народилась друга дитина, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.06. 2020 у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Згідно частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Ніколаєвою Галиною Григорівною, задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1453,44 гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус