Справа № 466/6644/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

16 лютого 2026 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі

судді Ліуша А.І.

секретаря Поляниці А.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя ,

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя. Вимоги позову мотивовано тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано. За час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, ними нажито майно, що є об`єктом спільної власності подружжя, зокрема на квартиру в АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,03 га, на АДРЕСА_2 . В позасудовому порядку сторони не змогли дійти згоди щодо поділу вказаного майна, тож позивачка просить здійснити поділ в судовому порядку.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Відзив до суду надано не було.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив такий задовільнити з підстав, що викладені в ньому. Проти заочного рішення не заперечив

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовільнити в повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , сторони зареєстрували шлюб 23 лютого 2008 року /а.с.11/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/9551/24, розірвано шлюб між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 ,, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №271 /а.с.11/.

Згідно договору купівлі-продажу від 27 січня 2009 року, ОСОБА_4 , продала ОСОБА_2 , квартиру в АДРЕСА_1 . Вказане також стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на приватизовану квартиру /а.с.14-18/.

14 вересня 2016 року, ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 , уклали договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, згідно якої ОСОБА_3 , перебуваючи в шлюбі придбав житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,03 га, на АДРЕСА_2 /а.с.19-23/.

В матеріалах справи також міститься висновок про вартість майна, - будинку АДРЕСА_2 , звіт про оцінку майна - квартири в АДРЕСА_1 , які встановлюють вартість нерухомого майна в розмірі 6 341 800 грн., та 2 182 200 грн., - відповідно /а.с.24-29/.

Відтак, судом було встановлено, що квартира в АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 , земельна ділянка площею 0,03 га, на АДРЕСА_2 придбана під час шлюбу сторін та є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу.

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з того, що майно, набуте подружжям за час зареєстрованого шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності, домовленості між сторонами по справі не було, шлюбний договір не укладався, тому це майно відповідно до статей 60, 74 СК України є їх спільною сумісною власністю, а згідно зі статтею 70 СК України їх частки у цьому майні є рівними, і тому, суд приходить до висновку про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири в АДРЕСА_1 , житлового будинку АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,03 га, на АДРЕСА_2 .

З урахуванням задоволення позовних вимог та положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача витрати понесені позивачем по сплаті судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовільнити.

Визнати об?єктами спільної сумісної власності подружжя: квартиру АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений 27 січня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В.; житловий будинок АДРЕСА_2 , за договором купівлі-продажу, що посвідчений 14 вересня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1927; земельну ділянку площею 0,03 га на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:001:0647.

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на: 1/2 квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений 27 січня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В.; на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2 , за договором купівлі-продажу, що посвідчений 14 вересня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1927; на 1/2 земельної ділянки площею 0,03 га на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:001:0647.

Стягнути з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою Львівська область, село Зав`язанці/ на користь ОСОБА_2 /РНОКПП: НОМЕР_3 , квартира АДРЕСА_3 / судовий збір в розмірі 15 140 /п`ятнадцять тисяч сто сорок/ гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Суддя: А.І. Ліуш