ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року про повернення позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування (суддя першої інстанції Демидова С.О.),

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулась до Соборного районного суду м. Дніпра з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року позову заяву було повернуто позивачу.

Із вказаною ухвалою суду не погодився представник страхової компанії Сечко С.В., та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не повно з`ясував обставини справи, просив оскаржувану ухвалу суду від 28 листопада 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Царук П.В. є Головою правління та має право надавати довіреність, оскільки до позовної заяви не надано відповідних доказів.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком місцевого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 7 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 даної норми визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви адвокатом Сечко С.В., на підтвердження представництва інтересів страхової компанії було надано копію довіреності №ГО-23/450 від 19.12.2023 року з терміном дії з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2026 року, виданою головою правління Царуком Павлом Вікторовичем.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яка є загальнодоступною, є ПрАТ «СГ «ТАС», керівником якої є Царук Павлов Вікторович, таким чином, у останнього було відповідні повноваження на видачу довіреності від ПрАТ СГ «ТАС», однак місцевий суд повертаючи дану позовну заяву, застосував надмірний формалізм, особисто не перевіривши вказану інформацію або надав би позивачу строк для усунення недоліків залишивши даний позов без руху.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, чим фактично позбавив позивача права на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Отже, ухвала Соборного районного суду м. Дніпра від 11 грудня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 11 грудня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська