ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/22/26 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Хоміцька С.О.

з участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Нюні О.І., ОСОБА_2 та його представника - адвоката Дзюбана Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Нюні Олександра Ігоровича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л. у цивільній справі №607/13970/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив визнати недієздатним ОСОБА_2 та призначити його опікуном.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проживає разом із своїм братом ОСОБА_2 , який з 1998 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, є інвалідом першої групи з дитинства та страждає на тяжкий хронічний психічний розлад важку розумову відсталість із синдромом емоційно-вольової нестійкості. За станом здоров`я ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Психічний стан ОСОБА_2 супроводжується маячними та галюцинаторними проявами, тривогою, афективною напругою, страхами, різкою зміною емоційного стану, втратою орієнтації та нездатністю адекватно сприймати прості життєві ситуації. У зв`язку з цим ОСОБА_2 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, не здатний самостійно задовольняти основні життєві потреби, може завдати шкоди собі чи оточуючим, а також наражається на ризик зловживань з боку третіх осіб.

Також зазначено, що ОСОБА_2 неодноразово проходив стаціонарне лікування в Тернопільській обласній клінічній психіатричній лікарні, а його стан здоров`я має тенденцію до погіршення. Висновком ЛКК підтверджено потребу у постійному сторонньому догляді.

Заявник повідомив, що фактично здійснює догляд за братом, має бажання та можливість виконувати обов`язки опікуна, що також підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним представниками управління соціальної політики Тернопільської міської ради 24 травня 2024 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року заяву задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та встановити над ним опіку.

Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 на орган опіки і піклування Тернопільської міської ради до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Нюня О.І. просить рішення суду першої інстанції в частині призначення опікуна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким призначити опікуном ОСОБА_2 заявника ОСОБА_1 . Вказує, що суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_2 недієздатним, безпідставно відмовив у призначенні опікуна з числа близьких родичів, фактично поклавши виконання обов`язків опікуна на орган опіки та піклування. Такий підхід суду не відповідає меті інституту опіки та не забезпечує найкращих інтересів недієздатної особи.

ОСОБА_1 тривалий час здійснює фактичний постійний догляд за братом, що підтверджується актом органу місцевого самоврядування та медичними документами, однак ці докази судом належним чином не оцінені.

Батьки проживають окремо в іншому населеному пункті, відділеному на 80 км від м.Тернополя, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Ні суд, ні орган опіки і піклування не врахували якнайкращих інтересів ОСОБА_3 .

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у призначенні опікуна, відповідно до статті 367 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів переглядає законність і обґрунтованість рішення саме в цій частині.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Нюні О.І., пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Дзюбана Р.М., які доводи апеляційної скарги підтримали, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Обставини справи.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними братами; їхніми батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно з висновком ВКК, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства та потребує постійного стороннього догляду і опіки. Висновком судово-психіатричної експертизи № 661 від 03 вересня 2024 року встановлено, що він страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості, у зв`язку з чим не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З 13.09.1988 року і по даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та фактично проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з 2019 року постійно проживають у с.Пробіжна Чортківського району Тернопільської області.

З 2019 року ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 .

Відповідно до акту обстеження сім`ї від 24 травня 2024 року, брати проживають спільно, а соціальні послуги з догляду за ОСОБА_2 ОСОБА_1 надає щоденно.

Як вбачається з акту №23 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, складеного 4.02.2025 року комісією управління соціальної політики Тернопільської міської ради у складі 7 осіб, ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за рідним братом ОСОБА_2 , який потребує постійного догляду.

З довідок, виданих Тернопільським обєднаним міським ТЦК та СП №2857 від 22.02.2025, №4270 від 07.05.2025, №8377 від 08.08.2025, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово надавалася відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період як особі, яка має одного із членів сімї другого ступеня споріднення (брата) з інвалідністю І чи ІІ групи.

Опікунська рада при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради згідно протоколу №4 засідання опікунської ради від 16.05.2025 року не погодила кандидатуру ОСОБА_1 на призначення опікуном над рідним братом ОСОБА_2 , оскільки вік та стан здоровя батьків заявника дозволяє бути опікунами сина.

Допитані у суді апеляційної інстанції в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 пояснили, що з 2019 року постійно проживають в іншому населеному пункті, що відділений від м.Тернополя на 80 км - с.Пробіжна Чортківського району, куди переселися у звязку з тим, що у квартирі по АДРЕСА_1 після одруження сина ОСОБА_6 недостатньо житлової площі для проживання усієї родини. Їхні сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завжди проживали у зазначеній квартирі, син ОСОБА_7 звик до цього місця проживання і не бажав переїжджати разом з ними до іншого населеного пункту. Враховуючи стан здоровя сина ОСОБА_7 , зокрема, його психічний стан, вони не могли примусово змінити його місце проживання. У звязку з цим з 2019 року їхній син ОСОБА_6 здійснює постійний догляд за іншим їхнім хворим сином ОСОБА_7 , у них давно склалися теплі довірливі стосунки.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦК України).

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Відповідно до п.3.1 Правил опіки та піклування, при призначенні опікуна беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обовязки, стосунки між ним та підопічним. Опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Пунктом 3.3 Правил визначено перелік документів, за наявності яких орган опіки і піклування призначають опікуна. До них належать:

- повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян);

- копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік;

- копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною;

- акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна;

- довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника);

- довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку;

- акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки;

довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Із Витягів з протоколів №8 від 4 грудня 2024 року та №4 від 16 травня 2025 року опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради вбачається, що заявником ОСОБА_1 документи подані в повному обсязі. ОСОБА_1 за станом здоровя може бути опікуном, умови проживання та догляду за хворим задовільні. Підставою непогодження кандидатури ОСОБА_1 в опікуни рідного брата - ОСОБА_2 є та обставина, що вік та стан здоров`я батьків дозволяють бути опікунами сина.

Колегія суддів вважає, що рішення опікунської ради про непогодження кандидатури ОСОБА_1 ґрунтується на формальному припущенні про можливість здійснення опіки батьками недієздатного, без урахування якнайкращих інтересів недієздатного ОСОБА_2 .

Оскільки батьки недієздатної особи тривалий час проживають окремо, в іншому населеному пункті, віддаленому на 80 км від місця проживання недієздатного сина, тоді як заявник ОСОБА_1 перебуває у близьких родинних відносинах з підопічним, спільно з ним проживає та фактично здійснює постійний догляд за ним, між ними тривалий час існують приязні стосунки, ОСОБА_1 подав органу опіки і піклування усі необхідні документи, за станом здоровя він може виконувати обовязки опікуна, органом опіки та піклування не встановлено жодних обставин, які виключають можливість призначення заявника опікуном, тому призначення ОСОБА_1 опікуном найбільшою мірою відповідає інтересам недієздатної особи та меті інституту опіки.

При цьому, колегія суддів також враховує показання допитаних у суді у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які підтвердили те, що через незадовільний стан здоров`я та віддаленість місця їх проживання не можуть здійснювати догляд за хворим сином ОСОБА_2 , останній не бажає змінювати місце проживання з м.Тернополя, де він виріс і все життя проживає, на с.Пробіжна Чортківського району, а змінити його місце проживання у примусовому порядку, враховуючи його психічний стан, неможливо.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі формальне непогодження органом опіки та піклування кандидатури ОСОБА_1 не ґрунтується на всебічному та об`єктивному з`ясуванні обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про призначення опікуна, та не відповідає завданню опіки забезпеченню найкращих інтересів недієздатної особи.

Колегія суддів також враховує те, що матеріали справи не містять подання органу опіки та піклування щодо призначення іншої конкретної особи опікуном недієздатного, яка б фактично проживала з ним, здійснювала постійний догляд та могла забезпечити належне виконання обов`язків опікуна, що свідчить про формальний характер позиції заінтересованої особи у цій справі.

Фактичні дані справи свідчать, що саме ОСОБА_1 постійно проживає з братом ОСОБА_2 , здійснює за ним щоденний догляд, має з ним тісний родинний і побутовий зв`язок, а також відсутні обставини, які б відповідно до вимог закону унеможливлювали виконання ним обов`язків опікуна.

Натомість батьки недієздатного проживають окремо, у іншому населеному пункті, та об`єктивно з 2019 року не здійснюють фактичного догляду за сином.

У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні опікуна підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 , що відповідатиме фактичним обставинам справи та найбільшою мірою забезпечуватиме захист прав і інтересів недієздатної особи, над якою встановлюється опіка.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нюні Олександра Ігоровича задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року скасувати в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.