Справа № 950/1600/25
Номер провадження 22-ц/816/1460/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача: Петен Я.Л.,

суддів: Криворотенка В.І., Замченко А.О.,

з участю секретаря судового засідання: Кияненко Н.М.

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Берестовської Світлани Олександрівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Берестовською Світланою Олександрівною,

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 12 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Стеценка В.А. у м. Лебедині Сумської області, повне судове рішення складено 21 листопада 2025 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що 15 березня 2016 року нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 20 серпня 2024 року. У березні 2016 року у сторін народився син, ОСОБА_3 . Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання сина зросли внаслідок значного підвищення цін на товари та надані послуги. Кошти необхідні для забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та організації відпочинку дитини. Станом на 31 травня 2025 року сума заборгованості відповідача по аліментах становить 46603,25 грн. Вважає, що у відповідача змінився майновий стан, оскільки він проходить службу у лавах Збройних Сил України, де отримує досить високу та стабільну заробітну плату та відповідні виплати, з яких зобов`язаний надавати кошти на утримання дитини.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 12 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30 травня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. на користь держави.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції враховував стан здоров`я і матеріальне становище дитини та сторін у справі, а також наявність у відповідача на утриманні іншої неповнолітньої дитини. У зв`язку з цим вважав, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути збільшений та визначений у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Берестовську С.О., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції визначив розмір аліментів на користь дитини позивача у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, тоді як інша дитина відповідача отримує аліменти у розмірі 1/4 частини доходу, що суперечить принципу рівності дітей, закріпленому нормами СК України. На думку скаржника, суд не встановив відмінностей у потребах дітей та фактично поставив їх у нерівне становище. Вказує, що на даний час у відповідача змінився майновий стан, оскільки він є військовослужбовцем Збройних Сил України, де отримує досить високу та стабільну заробітну плату, перебуває на повному державному забезпечені, відповідно не потребує коштів на одяг, харчування та на оплату житла, а також має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, позивач вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

У судове засідання апеляційного суду позивач не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. ЇЇ представник адвокат Берестовська С.О. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув. Від представника відповідача, адвоката Вакуленко Н.М., до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення залишити без змін, судове засідання провести за відсутності сторони відповідача. У відзиві, з посиланням на норми чинного законодавства України, практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, адвокат наводить доводи щодо врахування судом першої інстанції всіх обставин фінансової можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Зазначає про врахування судом часткового визнання позову відповідачем, незважаючи на те, що позивачем не було доведено зміни його майнового стану, а також незважаючи на неподання позивачем належних доказів для збільшення розміру стягуваних аліментів. Наводить мотиви та обґрунтування щодо існування обставин, зазначених позивачем для збільшення розміру аліментів, на час покладення на відповідача аліментних зобов`язань за судовим рішенням у 2021 році. Вказує про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо порушення принципу найкращих інтересів дитини. Вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у заявленому розмірі не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує реального матеріального становища відповідача та інших істотних обставин, що мають значення для розгляду подібного роду питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи подане представником відповідача клопотання щодо здійснення апеляційного перегляду за відсутності сторони відповідача, а також представлення інтересів позивача у судовому засіданні адвокатом, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, з 15 березня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 20 серпня 2024 року (а.с. 12).

Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, щомісяця до досягнення ним повноліття. Аліменти вирішено сплачувати на користь ОСОБА_1 . Аліменти на утримання ОСОБА_2 , стягнуто починаючи від дня пред`явлення позову - 25 червня 2021 року (а.с. 10-11).

Постановою державного виконавця Лебединського ВДВС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пархоменком А.Л. від 25 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження №67265212 з примусового виконання виконавчого листа № 950/1234/21, виданого 18 жовтня 2021 року Лебединським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн (а.с. 39, на звороті).

Постановою державного виконавця Лебединського ВДВС у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Богомоловим Д.С. від 22 травня 2024 року у виконавчому провадженні №67265212 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 40, на звороті).

Згідно з довідкою Сумського обласного центру зайнятості від 23 травня 2025 року №16575 ОСОБА_1 зареєстрована як безробітна з 10 лютого 2025 року, дохід за період з 11 лютого 2025 року до квітня 2025 року становить 10484 грн 09 коп. (а.с. 14).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23 травня 2025 року, складеного державним виконавцем Богомоловим Д., станом на 31 травня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах на користь позивача становить 46603 грн 25 коп. (а.с. 17-18).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 11 липня 2025 року, складеного державним виконавцем Богомоловим Д., станом на 30 червня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах у виконавчому провадженні ВП № 67265212 становить 38447 грн 74 коп. (а.с. 42-43).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 05 липня 2025 року №455 ОСОБА_2 за період з липня 2024 року по червень 2025 року нараховано дохід в сумі 253865 грн 70 коп. (ПДФО 45695 грн 83 коп.), інші нарахування 84721 грн 39 коп., утримано аліментів в сумі 166901 грн 90 коп. (а.с. 45).

У період з 05 березня 2022 року до 26 червня 2025 року ОСОБА_2 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 12024 грн 63 коп., в тому числі з коментарем до платежу «аліменти» (а.с. 46-50).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 51).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2012 року у справі №1813/5712/2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 26 листопада 2012 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Лебединського районного управління юстиції Радькова О.М. від 03 січня 2013 року відкрито виконавче провадження №35960190 з примусового виконання виконавчого листа №1813/5712/2012 (а.с. 53).

Постановою державного виконавця Лебединського ВДВС у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 грудня 2023 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_2 , які він отримує у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 54, на звороті).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 11 липня 2025 року, складеного державним виконавцем Богомоловим Д., станом на 30 червня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах у виконавчому провадженні ВП № 35960190 становить 57908 грн 745 коп. (а.с. 55-57).

ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с.13).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, зміна (збільшення або зменшення) розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.

Із урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, який раніше визначений судом, та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів. При збільшенні розміру аліментів судом першої інстанції правильно враховано майновий стан сторін у справі, стан здоров`я їх та дитини, а також наявність у відповідача на утриманні іншої дитини. Такий розмір аліментів відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про недотримання судом принципу рівності прав дітей на їх утримання батьком, оскільки стягнення визначеного розміру аліментів на кожну дитину відповідача здійснюється на підставі окремого судового рішення із урахуванням тих обставин справи, які мають місце на час вирішення кожного спору окремо.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції принципу найкращих інтересів дитини, колегія суддів зауважує, що нормами Сімейного Кодексу України встановлено принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері по утриманню своєї неповнолітньої дитини. Матеріали справи не містять відомостей щодо стану здоров`я сторін або щодо інших обставин, які б впливали на їх працездатність та на можливість рівною мірою на належному рівні забезпечувати рівень життя їх спільної дитини.

Зазначена в апеляційній скарзі правова позиція Верховного Суду, викладена у Постанові від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 не є релевантною щодо спірних правовідносин, оскільки стосується інших обставин (зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною сімейного стану платника аліментів, наявністю інших осіб на його утриманні, зміною його майнового стану у зв`язку з реєстрацією шлюбу, в якому народилась інша дитина), а тому не може бути врахована колегією суддів у цій справі.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі позивача на збільшення доходу відповідача як військовослужбовця Збройних Сил України на день ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки позивачем не надано суду доказів зміни матеріального становища відповідача з моменту ухвалення судового рішення від 15 вересня 2021 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 . Позивачем в апеляційні скарзі узагальнено зазначено про зміну (покращення) матеріального стану відповідача з вказівкою, що останній є військовослужбовцем ЗСУ та отримує досить високу та стабільну заробітну плату. При цьому, із матеріалів справи слідує, що на час ухвалення судового рішення від 15 вересня 2021 року ОСОБА_2 уже перебував на військовій службі та отримував грошове забезпечення як військовослужбовець, про що зазначено у мотивувальній частині вказаного судового рішення (а.с. 10, на звороті). Крім того, довідкою від 23.06.2025 (а.с. 41) підтверджується, що відповідач перебував станом на 23.06.2025 на військовій службі у вказаній військовій частині з 24.12.2021. Також з довідки від 05.07.2025 (а.с. 45) не слідує, що відповідач отримує досить високу, як на думку позивача, заробітну плату. Перебування відповідача на державному забезпеченні, як військовослужбовця, не є безумовною підставою для автоматичного збільшення розміру аліментів. Вказана обставина сама по собі не свідчить про відсутність у відповідача будь яких витрат на життя.

Відповідно до частини 1 та частини 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Берестовською Світланою Олександрівною, залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 12 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий: Я.Л. Петен

Судді : В.І. Криворотенко

А.О. Замченко