Справа № 364/1154/25
Провадження № 2/364/95/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л. А.,

при секретарі судового засідання Голуб А.Л.,

за участю:

представника Позивачів Григоренка А.О.,

Відповідача ОСОБА_1 ,

представників Відповідача ОСОБА_1 Леонова К.Ю., Півторака І.І.,

представника Відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

інші учасники справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Клочко Олександр Петрович (адреса: АДРЕСА_4 ), про визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 12.12.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Клочко Олександр Петрович, про визнання права власності у порядку спадкування.

Після задоволення заяви про відвід судді Ткаченка О.В. (ухвала від 08.01.2026) та заяви про самовідвід судді Моргун Г.Л. (ухвала від 13.01.2026) справу за протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 передано для розгляду у провадження судді Макаренко Л.А.

Після виконання вимог частин шостої восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 26.01.2026 відкрито провадження у зазначеній справі; вирішено питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено Відповідачам строк для подання відзиву з викладенням заперечень проти позову; призначено підготовче судове засідання на 16.02.2026.

Названого дня 16.02.2026 у підготовчому судовому засіданні суддею Макаренко Л.А. заявлено самовідвід через наявність обставин, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді та судового провадження в цілому, що в свою чергу у подальшому може мати наслідком скасування відповідного судового рішення з підстав ймовірної упередженості суду, з огляду на таке.

Під час ознайомлення з матеріалами справи суддею встановлено, що в її провадженні перебувала цивільна справа № 364/344/25 (провадження № 2/364/227/25) за участю тих самих учасників справи з ідентичних підстав, а саме: за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Клочка Олександра Петровича; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (*йшлося про відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 50 % частки в статутному (складеному) капіталі ФГ «Гайок»); рішення, ухвалене в цій справі, оскаржено до Київського апеляційного суду, на тепер справа перебуває на апеляційному розгляді.

У справі № 364/1154/25, що надійшла до провадження судді Макаренко Л.А. після задоволення заяв про відвід і самовідвід суддів перед судом порушено позовну вимогу щодо визнання в порядку спадкування права власності на частку у статутному (складеному) капіталі Фермерського господарства «Гайок» у розмірі 100 % за Позивачами, а саме: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в рівних частинах по 50 % кожному.

Отже, предмет і підстави розгляду в справі № 364/1154/25 є ідентичними тим, що вже досліджувались під час розгляду справи № 364/344/25, тобто суддею Макаренко Л.А. вже була проведена оцінка поданих доказів і сформована правова позиція щодо обставин спадкування часток у статутному капіталі Фермерського господарства «Гайок» раніше в названій справі № 364/344/25, відтак розгляд тепер справи № 364/1154/25 може бути сприйнятий учасниками справи як упереджений.

Крім того, як вбачається зі згаданої вище ухвали суду від 08.01.2026 про відвід судді Ткаченка О.В. та наявних матеріалів справи, названому судді було заявлено відвід через те, що він вже розглядав справу № 364/406/25 між тими самими сторонами з ідентичних підстав, а тому у межах попереднього розгляду у судді вже сформувалась позиція відносно розгляду справи, тож він може бути упередженим при розгляді цієї справи № 364/1154/25.

Натомість за станом на день призначеного підготовчого судового засідання 16.02.2026 суду не подано заяв про відвід із зазначених вище підстав, з яких було заявлено раніше відвід попередньо визначеному складу суду (судді Ткаченку О.В.), що в свою чергу може викликати в учасників справи і стороннього спостерігача думки щодо створення штучних умов обрання «потрібного» складу суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви про самовідвід, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Наведені положення процесуального законодавства України випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23. Відповідно до цього принципу об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків; вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх інших процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

За загальними вимогами статей 2, 3, 5, 6, 10, 14, 15 нового Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XХ чергового з`їзду суддів України від 18.09.2024, суддя має уникати конфлікту інтересів, а також докладати зусиль, щоб на думку звичайної розсудливої людини (законослухняної людини, яка, будучи достатньою мірою поінформованою про факти та процеси, що відбуваються, об`єктивно сприймає інформацію та обставини зі сторони) його поведінка відповідала високому статусу посади та не викликала обґрунтованих сумнівів у його доброчесності.

Незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою забезпечення принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді. Суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників.

У Коментарі до попередньої редакції Кодексу суддівської етики, що був затверджений рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, наголошувалося, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом; він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2021 у справі № 11-202сап21 звернула увагу на те, що головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), практику якого суд застосовує як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), ЄСПЛ зазначив, що не зважаючи невстановлення обставин, що свідчили б про упередженість конкретного судді, все одно визнав порушення статті 6 Конвенції через наявність лише сумнівів в його упередженості.

Так, ЄСПЛ зауважив, що за його усталеною практикою наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. А згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Суд зазначив, що не переконаний, що у цій справі достатньо ознак, щоб вирішити, що судді національного суду, які розглядали справу Заявниці, проявляли особисту упередженість. Але навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість; важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Аналогічну позицію ЄСПЛ повторив щодо України у своєму рішенні від 25.09.2018 у справі «Денисов проти України» (заява № 76639/11), зазначивши, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді може викликати не тільки об`єктивні сумніви щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), але також може бути пов`язана з питанням особистих переконань суддів (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову важливу гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється».

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Згідно з висновком Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційської Комісії) від 11.12.2020 № 1012/2020 для суддів важливим є не лише діяти неупереджено, а й доносити до громадськості сприйняття неупередженості.

На наведені приписи звернуто увагу в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 у справі № 705/4763/22 з посиланням на практику ЄСПЛ, зокрема рішення від 18.02.1999 у справі «Бускаріні проти Сан-Марино» та від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії».

Як зазначено в названій постанові, правова конструкція «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб і відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Термін «повноважний склад суду» слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неповноважним потрібно вважати склад суду у таких випадках: справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, строк повноважень якого закінчився; справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду; справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; справу, яку належить розглядати колегіально, розглянуто і вирішено суддею одноособово.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду виснувала, що склад суду, який розглядає справу, є повноважним лише в тому випадку, коли його створення відповідає вимогам закону, а також коли відсутні обставини, що унеможливлюють участь судді у справі. Судочинство, яке здійснюється з порушенням наведених правил, за наявності сумнівів у безсторонності і неупередженості суду, не може вважатися правосуддям, оскільки вирішення справи неповноважним складом суду належить до безумовних підстав перегляду судових рішень.

Відповідно до приписів частин першої, другої, восьмої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; це питання вирішує суд, який розглядає справу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи; за ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З огляду на наведене вище та враховуючи розгляд і ухвалення суддею Макаренко Л.А. судового рішення у цивільній справі № 364/344/25 (провадження № 2/364/227/25) за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Клочка Олександра Петровича; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 , про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вирішувалось питання щодо наявності підстав спадкування права власності на частку у статутному (складеному) капіталі Фермерського господарства «Гайок» ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , яке порушується і в справі № 364/1154/25 (провадження № 2/364/95/26), в якій позов подано з ідентичних підстав за участю тих же учасників справи, а також беручи до уваги позиції щодо заявлення і незаявлення відводів різним суддям за фактичної наявності ідентичних підстав, що в свою чергу може викликати в учасників справи і стороннього спостерігача думки щодо створення штучних умов обрання «потрібного» складу суду, тобто наявні дві обставини, що можуть викликати сумнів у неупередженості суду, тому заяву судді Макаренко Л.А. про самовідвід у цивільній справі № 364/1154/25 (провадження № 2/364/95/26) за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Клочко Олександр Петрович, про визнання права власності у порядку спадкування, слід задовольнити, а справу передати до канцелярії Володарського районного суду Київської області для її повторного перерозподілу згідно з чинним законодавством.

Керуючись статтями 36, 40, 41, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Макаренко Л.А. від 16.02.2026 про самовідвід у цивільній справі № 364/1154/25 (провадження № 2/364/95/26) за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Клочко Олександр Петрович, про визнання права власності у порядку спадкування.

Передати цивільну справу № 364/1154/25 (провадження № 2/364/95/26) за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Клочко Олександр Петрович, про визнання права власності у порядку спадкування до канцелярії Володарського районного суду Київської області для її повторного автоматизованого розподілу згідно з вимогами чинного законодавства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. А. Макаренко