справа № 735/925/25
провадження № 2/732/54/26
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

27.01.2026 м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бойко А. О.,

у присутності секретаря судового засідання Дударенко Ю. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Новгород-Сіверської районної державної адміністрації,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Мальцева Дарина Михайлівна, яка діє на підставі ордера про надання правничої допомоги серії СВ №1134510 від 09.07.2025, в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Коропського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому представник позивачки просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька.

Ухвалою судді Коропського районного суду Чернігівської області Грушко О. П. від 15.07.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Коропського районного суду Чернігівської області Грушко О. П. від 02 вересня 2025 року вказану справу передано до Городнянського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Автоматизованою системою документообігу суду в результаті повторного автоматизованого розподілу 30.09.2025 справу передано для розгляду судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О.

Ухвалою судді від 03 жовтня 2025 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року відкладено підготовче засідання та визнано обов`язковою явку позивачки або її адвоката Мальцевої Д. М.

Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 02 січня 2026 року о 09 год 20 хв. Також цією ж ухвалою суду визнано обов`язковою явку в судове засідання позивачки або її адвоката Мальцевої Д. М.

Ухвалою суду від 02 січня 2026 року відкладено розгляд справи на 27 січня 2026 року на 15 год 00 хв та повторно визнано обов`язковою явку в судове засідання позивачки та/або її представника Мальцевої Д. М.

У судове засідання 27.01.2026 позивачка та її представник адвокат Бабко (Мальцева) Д. М. не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивачка у справі ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою її місця реєстрації. Згідно із відмітками поштового відділення поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 02.01.2026 не отримано адресатом, наявна відмітка - «адресат відсутній за вказаною адресою». Поштові відправлення із судовою повісткою про виклик в судове засідання на 27.01.2026, які направлялися за адресою реєстрації та проживання позивачки, отримані адресатом (а. с. 75, 87, 88).

Адвокат Бабко (Мальцева) Д. М. про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу до електронного кабінету одержувача від 04.12.2025 та 05.01.2026 (а. с. 73, 78).

13 січня 2026 року від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи сторона позивача не заперечує (а. с. 83).

Відповідач у справі ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою його місця реєстрації, у судове засідання не з`явився. Поштова кореспонденція, яка надсилалася на йогоадресу, повернулася до суду неврученою адресату з відміткою оператора поштового зв`язку про причини невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 74, 82). Відзиву на позов від відповідача не надійшло, заяв та клопотань також не надходило.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Новгород-Сіверської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомлені. Письмових пояснень по суті спору від третьої особи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки судове засідання проводилося за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно із ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Зі змісту ст. 223 ЦПК України вбачається, що суд вправі визнати явку сторони обов`язковою в судове засідання, якщо визнає потрібним, щоб сторона яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Суд констатує, що за приписом частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зазначений законодавчий припис покладає на позивача обов`язок цікавитися рухому справи в суді та не вчиняти дій, які спрямовані на затягування її розгляду; з`являтися за викликом до суду, в разі визнання явки обов`язковою, для надання пояснень і необхідних доказів; сприяти встановленню істини по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вже зазначалося судом, ухвалою суду від 02.12.2025 про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті та ухвалою від 02.01.2026 про відкладення розгляду справи явку позивачки та/або її представника в судове засідання визнано обов`язковою.

У судове засідання 27.01.2026 ані позивачка ОСОБА_1 , ані її представник адвокат Бабко (Мальцева) Д. М., явка яких визнана судом обов`язковою, повторно не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Окрім цього, представник позивачки не скористалася правом подати заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у разі, якщо неможливим або обтяжливим для неї є явка в судове засідання безпосередньо до суду.

Як роз`яснено у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19) та від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 (провадження № 11-122заі20) викладено правову позицію про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2022 року у справі № 753/8582/19-ц (провадження № 61-20040св21).

Підстави для відкладення судового засідання, згідно із ст. 223 ЦПК України, також відсутні, оскільки неявка позивачки та її представника в судові засідання є їх волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності, який означає надання учаснику справи можливості вільно розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (особисто турбуватись про здійснення своїх прав). На думку суду, саме позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як зазначив Верховний Суд (ВС/КЦС № 310/12817/13 від 22.05.2019), повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від наявності поважних чи неповажних причин.

Якщо нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню спору (якщо розгляд справи за відсутності позивача неможливий), суд, незважаючи на заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, позбавлений права розглянути справу по суті. У разі, якщо суд визнав явку позивача обов`язковою до подання позивачем клопотання про розгляд справи за його відсутності, то суд, незважаючи на це клопотання, зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21 щодо застосування пункту 2 частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 42, статей 120, 196, частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, зміст яких є тотожним змісту вищевикладених статей ЦПК України.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що ані позивачка, ані її представник повторно не з`явилися на виклик суду, при цьому, їх неявка перешкоджає розгляду справи, оскільки за відсутності аргументованих пояснень сторони позивача, суд позбавлений можливості прийняти законне та справедливе рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що повторна неявка належним чином повідомленої позивачки та її представника в судове засідання свідчить про небажання підтримувати позовні вимоги, що є підставою для залишення позову без розгляду.

При цьому, суд враховує тривалість перебування справи у провадженні, дії позивачки у розгляді її позовних вимог, яка не цікавиться рухом справи, в судові засідання не з`являється, після визнання явки сторони позивача обов`язковою не вжила дій спрямованих на забезпечення особистої явки в судове засідання.

Положеннями частини 3 статті 12 та частин 1, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

При ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (пункти 1 - 3 частини 1 статті 264 ЦПК України).

Суд обмежений у своїх повноваженнях і не може діяти замість позивача, збираючи докази на підтримку його позиції. Це суперечить принципу змагальності, який вимагає, щоб кожна сторона самостійно обґрунтовувала свої вимоги. Водночас, позивач, звертаючись до суду має обов`язок брати участь в судових засіданнях для підтримки свого позову, якщо суд визнає його обов`язковою.

Суд вважає, що неявка позивачки та її представника унеможливлює вирішення спору та встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас, суд зазначає, що спір безпосередньо стосується прав та інтересів малолітньої дитини сторін, тому неповне з`ясування обставин справи, відсутність мотивів та доводів, є неприпустимим порушенням норм процесуального права.

Уникнення позивачем судових засідань, якого викликали та повідомили належним чином про них, й неможливість судом першої інстанції через це розглянути спір по суті не є підставою для висновків про обмеження позивача у доступі до суду та правосуддя (пункт 63 постанови Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 947/22076/19).

Отже, оскільки позивачка та/або її представник повторно не з`явились в судове засідання, представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, але їх неявка перешкоджає розгляду справи, суд прийшов до висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Суд зазначає, що залишення позову без розгляду не порушує та не позбавляє позивачку права на повторне звернення до суду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, статтями 13, 128, 223, 247, 260, 261, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена і підписана 27.01.2026.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Новгород-Сіверської районної державної адміністрації (адреса: вул. Б.Майстренка, 6, м. Новгород-Сіверський Чернігівської області).

Суддя А. О. Бойко