ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Черкаси

Справа № 705/124/23
Провадження № 22-ц/821/42/26
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,

секретаря - Дмитренко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради Андрощука Бориса Миколайовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року у цивільній справі за заявою представника Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради - Андрощука Бориса Миколайовича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у складі головуючого судді Єщенка О. І., повний текст ухвали виготовлено 12 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст вимог

У серпні 2025 року представник Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради Андрощук Б. М. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивував тим, що у провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/124/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради.

За результатами розгляду справи №705/124/23 ухвалено рішення від 09.05.2023, що набрало законної сили 09.07.2024, яким позов було задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради за № 42/05-06 від 26.10.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора УЛ № 2 Уманської міської ради ОСОБА_1 »; стягнуто з Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зазначає, що на підставі зазначеного рішення суду 20.06.2023 Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано виконавчий лист № 705/124/23 2/705/1040/23 з формулюванням: «визнати незаконним та скасувати наказ Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради № 42/05-06 від 26.10.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора УЛ № 2 Уманської міської ради Яременка М. П.».

На підставі зазначеного виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 72163229.

Вважає, що зазначене судове рішення не підлягає примусовому виконанню, оскільки ним не передбачено жодного обов`язку вчинити або утриматися від певних дій.

Фактично рішення спрямоване на скасування індивідуального акту, але не встановлює обов`язку органу видати новий наказ чи поновити особу на посаді.

Вказує, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

На думку заявника, саме суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 705/124/23 2/705/1040/23, виданий Уманським міськрайонним судом Черкаської області на виконання рішення від 09.05.2023, яке набрало законної сили 09.07.2024 у справі № 705/124/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради за № 42/05-06 від 26.10.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора УЛ № 2 Уманської міської ради Яременка М. П.».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року у задоволенні заяви представника Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради Андрощука Б. М. про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не доведено підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради Андрощук Б. М., вважаючи оскаржуване судове рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради про визнання виконавчого листа таким, щ не підлягає виконанню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.05.2023 у справі № 705/123/23 неможливо виконати ні примусово, ні добровільно.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно та протиправно доповнює зміст ст. 235 КЗпП надуманими положеннями, яких не існує, прикриваючись аналогією, для застосування якої немає підстав.

Зазначає, що суд фактично робить правовий висновок, що якщо законом не передбачено порядок «процедуру» певних дій, значить нормативне регулювання такої процедури та відповідний порядок дій можна «віднайти за аналогією, в процесі притягнення порушника процедури за аналогією відповідальності».

Вказує, що на даний час відсутні будь-які положення закону чи будь-якого іншого нормативного акту, яким в своїй діяльності керується Управління гуманітарної політики Уманської міської ради, які зобов`язують Управління вчиняти будь-які дії внаслідок прийняття судом рішення про визнання незаконним та скасування наказу, яким покладено дисциплінарне стягнення.

Одночасне існування судового рішення, яке набрало законної сили, про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та існування іншого акту правозастосування (наказу), який дублює це рішення суду, є неприпустимим.

Відзиві на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволені вимог апеляційної скарги представника Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, а ухвалу Уманського міськрайонного суду черкаської області від 09 вересня 2025 року залишити без змін.

Зазначає, що все, що потрібно було заявнику для виконання рішення суду, яким було визнано незаконним та скасовано наказ Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради за № 42/05-06 від 26.10.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора УЛ № 2 Уманської міської ради Яременка М. П.» це видати наказ про його скасування і ознайомити із ним ОСОБА_1 , а також відповідних посадових осіб, для поновлення трудових прав ОСОБА_1 , тобто стану, який був до винесення скасованого наказу.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку не можна стверджувати про помилковість видання виконавчого листа та відсутність будь-якого обов`язку боржника з виконання зазначеного судового рішення, адже заявником не доведено того, що рішення суду від 09.05.2023 було виконано добровільно і трудові права ОСОБА_1 відновлено, що дало б змогу стверджувати про відсутність підстав для виконання судового рішення в примусовому порядку.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правовідносини, які виникли у даній справі на стадії виконання судового рішення, регламентовані положеннями розділу VI ЦПК України та нормами ЗУ «Про виконавче провадження».

Стаття 129 Конституції України визначає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Подібні висновки наведено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2025 року в справі № 580/1226/24 (провадження № К/990/19472/24).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2023 року в справі № 2218/25821/2012 (провадження № 61-1864св23) зазначено, що «за змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною 2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню».

Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п. 5 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

З наведеного вбачається, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, є самостійними підставами для закінчення виконавчого провадження і їх одночасне застосування є неможливим. У зв`язку з цим закінчення виконавчого провадження з підстави фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом унеможливлює закінчення виконавчого провадження з підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження не може бути розпочате знову (постанова Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20).

Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.05.2023, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 09.07.2024, визнано незаконним та скасовано наказ Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради за № 42/05-06 від 26.10.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора УЛ № 2 Уманської міської ради Яременка М. П.» та стягнуто з Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі вище вказаного рішення суду стягувачем ОСОБА_1 був отриманий виконавчий лист, який звернутий до стягнення.

05.07.2023 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 72163229, в межах якого проводилися дії з примусового виконання рішення суду відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема боржнику, Управлінню освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, неодноразово направлялися вимоги щодо виконання рішення суду та надання інформації про стан виконання рішення суду.

Слід зазначити, що у відповідях на вимоги державного виконавця Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради неодноразово зазначали, що ними не вчиняються жодні дії щодо виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.05.2023 з підстав того, що, на їх думку, прийняття додаткових рішень про скасування відповідного наказу жодним нормативно-правовим актом не передбачається.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час перегляду справи судом апеляційної інстанції Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради не доведено того, що рішення суду від 09.05.2023 було виконано ними добровільно і права ОСОБА_1 відновлені, що дало б змогу стверджувати про відсутність підстав для виконання судового рішення в примусовому порядку.

Тобто, скаржник не заперечує, що на час відкриття виконавчого провадження в матеріалах особової справи ОСОБА_1 були відсутні будь-які відмітки про скасування наказу про дисциплінарне стягнення з посиланням на рішення суду.

Разом з тим, 14.07.2025 виконавче провадження № 72163229 з примусового виконання виконавчого листа № 705/124/23 2/705/1040/23 завершено з підстав п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» зв`язку з виконанням такого рішення.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що постанова від 14.07.2025 у виконавчому провадженні № 72163229 оскаржена у визначеному законом порядку та скасована.

Відтак, суд першої інстанції, за заявлених вимог і встановлених обставин, дійшов вірного висновку, що передбачених законом підстав для визнання виконавчого документа № 705/124/23 2/705/1040/23 виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області20.06.2023 таким, що не підлягає виконанню, заявником доведено не було, у зв`язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні його заяви.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга не містить.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Отже, у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради - Андрощука Бориса Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 січня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Т. Л. Фетісова