Справа № 466/340/25 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/3411/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

секретарів: Заяць Я.І., Іванової О.О.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ТзОВ «Євро Львів» - Маланій І.Я., представника ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» - Оприска М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», третя особа ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», про визнання майнових прав на об`єкт,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Богданової Я.О. звернулася до суду з позовом до ТзОВ «ЄвроЛьвів» про визнання майнових прав на об`єкт.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03 квітня 2019 року він підписав Попередній договір купівлі-продажу квартири за будівельним номером 22 із ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» № 936.

18 листопада 2021 року між ТОВ «КУА «Оптимум», ним та ТОВ «ЄвроЛьвів» було укладено Договір № 4899 про внесення змін до вищезазначеного договору, відповідно до якого ТОВ «КУА «Оптимум» була замінена на ТОВ «ЄвроЛьвів».

Згідно умов Попереднього договору № 936, враховуючи зміни, що були внесені Договором № 4899 сторони цих Договорів (ТОВ «ЄвроЛьвів» та позивач) повинні були укласти основний договір протягом 4 кварталу 2022 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації прав за забудовником; квартира повинна передатись ТОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів.

Позивач, дотримуючись своїх обов`язків за Договорами, виконав свої зобов`язання, сплативши повну суму забезпечувального платежу, а саме 400 828,50 грн. Сума фактично сплачених ним коштів загалом була більшою, ніж та, що встановлена умовами Договорів, та склала 425 769,00 грн. Однак на день подання позовної заяви пропозиції щодо укладення основного договору не надходило, основний договір не укладено та квартиру у власність ОСОБА_1 не передано, незважаючи на надіслання представником позивача 02 жовтня 2024 року листа-вимоги відповідачу з проханням укласти основний договір, на який відповіді не було надано.

Відповідач надіслав позивачу повідомлення у застосунку VIBER 19 липня 2024 р, о 12:04 з документами, якими повідомляє про відмову від укладення основного договору та пропонує позивачу у строк до 30 червня 2024 р. звернутися до ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» - для ухвалення договорів про придбання квартири на нових умовах та ТОВ «ЄвроЛьвів» для звірки розміру та узгодження умов повернення коштів.

Позивач надіслав відповідачу лист-відповідь від 29 липня 2024 року з відмовою від пропозицій та проханням виконати зобов`язання, передбаченим у договорі способом, а також лист-відповідь від 11 вересня 2024 року з обґрунтуванням незаконності вимог Відповідача та проханням виконати умови Попереднього договору № 936 щодо спірного об`єкта нерухомості.

Також позивачем зазначено, що у відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України вказано, що в Реєстрі будівельної діяльності наявна інформація про виданий Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Львові дозвіл на виконання будівельних робіт від 29 серпня 2018 року за № ЛВ26 щодо об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Під Голоском у м. Львові», замовник будівництва ТОВ «ЄвроЛьвів», клас наслідків СС2; статус документа діючий.

Львівська міська рада у відповіді на адвокатський запит повідомила, що Інспекцією ДАБК було проведено позапланові перевірки на об`єкті за будівельною адресою: м. Львів, вул. Під Голоском, замовником якого є ТОВ «Єврольвів» та надала 5 актів перевірок, відповідно до яких виявлено порушення вимог законодавства та невиконання вимог приписів.

Відтак вважає, що визнання майнових прав на об`єкт інвестування за позивачем захистить інтереси останнього у випадку намагань відповідача чи інших осіб здійснити подвійний продаж майнових прав чи оформлення нерухомості іншим незаконним способом.

З врахуванням зазначених обставин позивач просив:

визнати за ним майнові права на об`єкт незавершеного будівництва незавершену будівництвом 3-х (трьох) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 5 (п`ятому) поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальна проектна площа 98,97 кв.м.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», третя особа ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва - незавершену будівництвом трьох кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024, що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 5 (п`ятому) поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальною площею 98,97 кв. м. відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврольвів» 25 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2025 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що за умовами попереднього договору купівлі-продажу квартири, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» зобов`язалося передати ОСОБА_1 квартиру після здійснення усіх платежів, однак, після сплати в повному розмірі суми забезпечувального платежу, пропозиції укласти договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 не надходило та не передано йому у власність квартири, чим порушено його права.

Актуальним замовником будівництва, тобто особою, яка взяла на себе зобов`язання спорудити об`єкт, зазначений у попередньому договорі, є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», відтак останній є належним відповідачем у даній справі.

У момент повної сплати суми забезпечувального платежу, ОСОБА_3 набув майнових прав на оспорюваний об`єкт, тому на час укладення договору № 01-26/03-24 від 26 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» не володіло майновими правами на об`єкт незавершеного будівництва, а відтак не могло передати такі Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент».

Оскільки ефективним способом захисту майнових прав на об`єкт інвестування у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також за відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, є визнання за учасником будівництва (пайових) майнових прав на об`єкт інвестування, належним відповідачем є забудовник.

Для отримання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва та набуття статусу замовника будівництва Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» необхідно було протягом трьох робочих днів повідомити про такі зміни відповідний орган, який приймає рішення про зміну замовника будівництва і вносить про це інформацію в Реєстр будівельної діяльності, однак цього не було зроблено.

Висновок суду про те, що позивач просить застосувати норми права у спосіб, не передбачений законом, є необґрунтованим, оскільки метою звернення з позовом є не узаконення способу фінансування будівництва, що не відповідає вимогам Закону України «Про інвестиційну діяльність», а судовий захист права, порушеного внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Науковий висновок юридичного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка від 02 квітня 2025 року в іншій справі не може бути взятий до уваги у даній справі, оскільки не є висновком експерта в галузі права, відтак не може бути доказом в розумінні ЦПК України.

Фактична відмова відповідача від виконання умов попереднього договору унеможливлює визнання судом його поведінки як добросовісної в розумінні цивільного законодавства.

Оцінюючи докази, суд допустив дисбаланс прав учасників процесу, приділивши увагу виключно аргументам відповідача, за відсутності належної правової оцінки доводам позивача.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ТзОВ «Євро Львів» - Маланій І.Я. та представника ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» Оприска М.В. на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 03 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. за реєстровим № 936.

18 листопада 2021 року позивачем був укладений Договір № 4899 про внесення змін до вищезазначеного договору, відповідно до якого права та обов`язки ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» перейшли до ТзОВ «ЄвроЛьвів».

Згідно з п. 2.1 Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 936 від 03 квітня2019 року предметом цього договору є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу Об`єкта (далі Основний договір) на умовах встановлених цим договором.

У відповідності до п.п. 1.1.1. та 1.1.2 Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 936 від 03 квітня 2019 року Об`єктом є 3-х (трьох) кімнатна житлова квартира в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: :07:004:0024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 5 (п`ятому) поверсі, за будівельним номером 22 (двадцять два), загальна проектна площа 98,97 кв.м.

Відповідно до п. 2.4. Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 936 від 03 квітня2019 року сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим договором, протягом 4-го кварталу 2022 року, але не пізніше, ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в ДРРП за Стороною-1 на об`єкт та за умови виконання Стороною-2 вимог Розділу 4 цього Договору.

На час розгляду в суді апеляційної інстанції справи основний договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄвроЛьвів» не укладено.

Також встановлено, що 26 березня 2024 року між ТОВ «ЄвроЛьвів» та ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» укладено Договір № 01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта від 26 березня 2024 року.

Згідно з п. 2.1 зазначеного договору ТзОВ «ЄвроЛьвів» зобов`язалося передати ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва об`єкта на земельній ділянці разом із усіма виконаними та/або незавершеними роботами та придбаними матеріалами, які були виконані та використані при спорудженні Об`єкта будівництва, а ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» зобов`язалося забезпечити організацію та/або фінансування (інвестування) будівництва Об`єкта відповідно до законодавства (у тому числі шляхом залучення коштів інших фізичних та/або юридичних осіб) та сплатити ТОВ «ЄвроЛьвів» обумовлену цим договором винагороду.

Згідно з Додатком №1 від 26 березня 2024 року до Договору № 01-26/03-24 винагорода Замовника за передачу Девелоперу права забудови Земельної ділянки та функції Замовника будівництва, в тому числі комплексу виконаних та/або незавершених будівельно-монтажних робіт та придбаних матеріалів, які були виконані при спорудженні Об`єкта будівництва, а також виконання інших договірних зобов`язань за цим Договором перед Девелопером, становить 136708035,39 грн, які підлягають сплаті не пізніше, ніж через 1 календарний рік після введення Об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання сертифіката готовності Об`єкта будівництва.

Актом передачі-приймання до Договору № 01-26/03-24 від 26 березня 2024 року засвідчено передання Замовником та прийняття Девелопером комплексу виконаних будівельно-монтажних робіт та придбаних матеріалів, які були виконані та використані при спорудженні Об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 » на суму 136708035,39 грн.

Того ж дня на підставі Акту приймання-передачі ТОВ «ЄвроЛьвів» передало, а ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» прийняло відповідний будівельний майданчик.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» - Оприско М.В. переважна більшість інвесторів (більше120 чоловік) з розумінням підійшли до ситуації яка склалася з будівництвом будинку по АДРЕСА_1 і уклали додаткові угоди з новим забудовником (ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент»), однак 40 чоловік ( які звернулися до суду) хочуть отримати свої майнові права за рахунок доплати інших осіб.

Тому не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що Договір № 01-26/03-24 не створює жодних правових наслідків, а власником майнових прав на спірну квартиру залишається ТзОВ «ЄвроЛьвів».

Зазначений Договір № 01-26/03-24 укладений із дотриманням законодавчих вимог щодо його форми, ніким не оспорений та не визнаний недійсним в судовому порядку.

Представником відповідача надано докази на підтвердження фактичного виконання Договору № 01-26/03-24, зокрема Договори переведення боргу, платіжні доручення про оплату за договорами переведення боргу на виконання Договору № 01-26/03-24, платіжні доручення про оплату за будівельні матеріали та виконані роботи щодо добудови будинку.

На думку суду, позивачем помилково ототожнюється замовник будівництва в розумінні законодавства про регулювання містобудівної діяльності та власник майнових прав, які можуть не збігатися в одній особі. У спірних правовідносинах не змінюючи статусу замовника будівництва, ТзОВ «ЄвроЛьвів» на підставі цивільно-правового договору передало майнові права на об`єкт та функції щодо організації та фінансування будівництва третій особі ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», що не суперечить жодним нормам законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, абзац перший частини другої, частина третя статті 51 ЦПК України).

Встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13червня 2024року у справі № 932/163/21).

Коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі співвідповідачем, суд відмовляє у задоволенні позову (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17 та п.5.8-5-10 постанови Верховного Суду від 28 січня 2026 року у справі №444/3122/22).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 07 липня 2020 року в справі № 712/8916/17, від 09 лютого 2021 року в справі № 635/4741/17.

Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 910/15792/20).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справах № 570/3439/16-ц, № 372/51/16-ц).

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (див. постанову Верховного Суду від 04 червня 2025 року в справі № 453/1231/20).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19).

Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду від 13 червня 2024 року в справі № 932/163/21).

Разом з тим, ТзОВ «ЄвроЛьвів» є неналежним відповідачем у справі, оскільки на даний час майнові права на всі результати будівельної діяльності передані за договором № 01-26/03-24 від 26 березня 2024 року ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», що свідчить про те, що позивач просить визнати за ним майнові права, пред`явивши вимоги до особи, яка не вправі відповідати за такими, оскільки на даний час майнові права на спірну квартиру належать не відповідачу, а іншій особі.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до особи, яка не може відповідати за пред`явленими вимогами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, однак вважає, що підставою для відмови у задоволенні позову є неналежний суб`єктний склад спірних правовідносин, що виключає можливість вирішення судом цього спору по суті заявлених вимог, а оскільки суд першої інстанції відмовив в позові з інших мотивів, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним відповідачем за вимогою про визнання майнових прав на 3-ох (трьох) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 5 (п`ятому) поверсі, за будівельним номером 22 (двадцять два), загальна проектна площа 98,97 кв.м. є ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», яке не було залучене до участі у справі в якості відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» слід було залучити відповідачем у цій справі, без залучення якого позовні вимоги не могли бути вирішені судом по суті.

Встановивши, що позовні вимоги були пред`явлені ОСОБА_1 до неналежного відповідача, колегія суддів приходить до висновку про зміну мотивів рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пред`явлення ним позову до неналежного відповідача.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 592/13042/21.

Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання представника позивача на постанови Верховного Суду: від 17 липня 2024 у справі № 344/13538/17, від 12 січня 2022 у справі № 344/12729/17, від 24 жовтня 2018 у справі № 344/8552/16-ц, де належним відповідачем був визначений замовник будівництва, оскільки у вказаних справах, на відміну від даної справи, майнові права на результати будівельної діяльності та об`єкт незавершеного будівництва замовник будівництва іншим особам не відчужував є нерелевантними до обставин даної справи.

Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12березня 2025 року у справі № 761/28387/23, оскільки у вказаній справі не застосовувалось правонаступництво.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2025 року змінити виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.