ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року

м. Харків

справа № 2018/2-2056/11

провадження № 22-ц/818/1340/26

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»

боржник ОСОБА_1

стягувач Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»

треті особи: приватний виконавець виконавчого округу харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року в складі судді Бородіної Н.М., -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача з АТ «ПУМБ» на ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа №2018/2-2056/11 виданого 20травня 2020 року Київським районним судом міста Харкова про стягнення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5360817 від 18.04.2007 року в сумі 21 892,09 доларів США (двадцять одна тисяча вісімсот дев`яносто два долари, 09 центів) та за кредитним договором № 6487724 від18.06.2008 року у сумі 54 143,23 доларів США (п`ятдесят чотири тисячі сто сорок три долари, 23 центи), та витрати на судовий збір у розмірі 212,60 доларів США (двісті дванадцять доларів 60 центів), а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 гривень (сто двадцять гривень, 00 копійок).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року заяву ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено. Змінено стягувача з АТ «Перший український міжнародний банк» на ТОВ «Цикл Фінанс» у виконавчому проваджені №73651511 з виконавчого листа виданого Київським районним судом міста Харкова по справі 2018/2-5056/11 в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №5360817 та №6487724.

Ухвала мотивована тим, що 11 квітня 2024 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) № 1. Пунктами 2.1, 3.1. 4.1 Договору передбачено, що цедент відступає цесіонарію в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі боржників та розмірі, передбаченому договором. Права вимоги відступається за ціною у національній валюті, що становить 2700100 грн. Права вимоги за реєстром боржників вважається відступленим у день надходження оплати прав вимоги в повному обсязі на рахунок цедента.Згідно додатку договору відступлення права вимоги (цесії) № 1 до реєстру боржників, підписаного сторонами, входить заборгованість за договорами кредиту, укладеними із ОСОБА_1 № 5360817 від 18.04.2007 та №6487724 від 18.06.2008. Заява боржника про застосування строку позовної давності, задоволенню не підлягає тому що , боржник просить застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за договорами кредиту, проте судом вже вирішений спір, щодо стягнення заборгованості за договорами кредиту та судом ухвалено рішення, яке набуло законної сили. Наявність відкритого виконавчого провадження, свідчить про відсутність виконання рішення суду по справі №2018/2-2056/11, на стадії виконання рішення суду , при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не підлягає з`ясуванню розмір заборгованості, який залигається не виконаним. Оскільки заявник набув права вимоги за зазначеними кредитними договорами, суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому проваджені.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить ухвалу скасувати і винести нове рішення яким відмовити ТОВ «Цикл Фінанс» у задоволені заяви про заміну стягувача у виконавчому проваджені.

Апеляційна скарга вмотивована тим що ТОВ «Цикл Фінанс» вже звертався до суду із такою заявою проте потім відкликав її, зазначене свідчить про зловживання процесуальними правами та маніпулювання судовим процесом. Крім того суд не врахував практику Верховного суду по справі 200/12767/18-а, в якій зазначено що обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Також боржником ОСОБА_1 подано до суду клопотання про витребування доказів: повний текст договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 11.04.2024 , що був укладений між АТ «ПУМБ» правоприємником ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Цикл Фінанс»; додатки №1 включно до договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 11.04.2024; додаток до договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 11.04.2024 р., про відступлення прав за іпотечним договором №5289298 від 05.03.2008; кредитну справу за кредитним договором №5289298 від 05.03.2008; оригінал іпотечних договорів укладених в забезпечення кредитного договору №5289298 від 05.03.2008; повідомлення до сторін кредитного договору №5289298 від 05.03.2008 про відступлення права вимоги та відступлення прав за іпотечними договорами; генеральну валютну ліцензію НБУ; витяг включення до державного реєстру фінансових установ

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що заявником було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора до нового кредитора. Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Так, судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2011 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ПУМБ» про визнання правочинів недійсним первісний позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №5289298 в сумі 36211,98 доларів США, за кредитним договором №5360817 в сумі 21892,09 доларів США, за кредитним договором № 6487724 в сумі 54143,23 доларів США та судовий збір. В задоволенні зустрічного позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.04.2012року рішення було залишено без змін.

Стягувачем було отримано виконавчий лист та пред`явлено його до виконання.

Ухвалою Київського районного суду від 03.02.2020р. постановлено видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2018/2-2056/11 за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнарожний банк» про визнання правочинів недійсними.

На теперішній час на виконанні у приватного виконавця Кудряшова Д.В. перебуває виконавче провадження № 73651511 від 20 грудня 2023 року, відкрите на підставі дублікату виконавчого листа № 2018/2-2056/11 виданого 20 травня 2020 року Київським районним судом міста Харкова, що підтверджується відповідними постановами приватного виконавця. (т.6 а.с.75)

11.04.2024 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) № 1. Пунктами 2.1, 3.1. 4.1 Договору передбачено, що цедент відступає цесіонарію в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі боржників та розмірі, передбаченому договором. Права вимоги відступається за ціною у національній валюті, що становить 2 700 100 грн. Права вимоги за реєстром боржників вважається відступленим у день надходження оплати прав вимоги в повному обсязі на рахунок цедента.(т.6 а.с.77-79)

Відповідно до реєстру боржників №1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 11.04.2024 року підписаного сторонами, Ат «ПУМБ» відступає ТОВ «Цикл ФІнанс» заборгованість за договорами кредиту, укладеними із ОСОБА_1 № 5360817 від 18.04.2007р. та №6487724 від 18.06.2008р. (т.6 а.с.81-83)

Відповідно до платіжної інструкції №8 від 11.04.2024р. вбачається: платник ТОВ «Цикл ФІнанс», отримувач АТ «ПУМБ» , сума 2 700 100,00 грн, призначення платежу оплата згідно договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 11.04.2024 р., без ПДВ.

Відповідності до ч.1, ч.2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Докази, які просить витребувати ОСОБА_1 , не впливають на розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду.

Подана ТОВ «Цикл Фінанс» заява про заміну сторони виконавчого провадження через «Електронний суд». Сама заява та додані до неї документи - договір із додатком підписані електронним цифровим підписом керівником ТОВ «Цикл Фінанс» та жодних сумнівів не викликають.

Будь-яких об`єктивних даних , які б викликали сумніви у відповідності поданих копій документам оригіналам, ОСОБА_2 не наведено та судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань ОСОБА_2 про витребування доказів.

За ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за перевірки та падання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону, при цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому, відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки, це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеної статтею 204 Цивільного кодексу України, аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16/.

Так, відповідно до судового рішення 16.12.2012 року, яке набрало законної сили та умов договорів відступлення прав вимоги, у відповідності до ст. 512 ЦК України, заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 5360817 від 18.04.2007 та №6487724 від 18.06.2008 суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, заявник зловживає процесуальними правами та маніпулює судовим процесом для отримання на свою користь відповідного судового рішення не заслуговують на увагу . Інші доводи апелянта не є суттєвими та висновків суду не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Ю.М. Мальований