Провадження 2-о/557/2/2026
Справа 557/503/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Довгалець Н.М.,

номер справи 557/503/25,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Гощанська селищна рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Гоща в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Гощанська селищна рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

за участю представників учасників справи:

представника заявника ОСОБА_5 ,

представника заінтересованої особи Стадника С.І.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною вище заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_6 , який зник безвісти 15 лютого 2025 року, з 25 жовтня 2010 року по 15 лютого 2025 року, як чоловіка та дружини. Встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, як зазначено заявником у заяві, потрібно їй для реалізації нею права (встановлення опікуна на майно військовослужбовця, що зник безвісти) на розпорядження 1/2 майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та належить другому з подружжя, що зник безвісти.

13 січня 2026 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Стадником С.І подано письмове клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у зв`язку із наявністю спору про право. В обґрунтування клопотання зазначено, що на момент подання заяви до суду ОСОБА_6 вважався зниклим безвісти і метою звернення заявника було оформлення опіки над часткою його майна, проте станом на сьогодні достовірно встановлено факт його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та строк для прийняття спадщини ще триває, а обсяг спадкового майна не визначено і його визначення прямо залежить від встановлення юридичного факту, про який просить заявник. Зокрема, у разі визнання, що ОСОБА_1 проживала з померлим однією сім`єю без шлюбу, частина майна, набутого за час спільного проживання, може бути визнана спільною сумісною власністю та не входитиме до спадщини. Таким чином, на переконання представника, у справі фактично вирішується питання про правову природу майна і встановлення факту має безпосередній вплив на визначення складу спадкового майна, що свідчить про наявність спору про право в розумінні ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

16 січня 2026 року представник ОСОБА_5 подала письмові заперечення, у яких просила відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду та продовжити розгляд справи в порядку окремого провадження. Не погоджуючись із аргументами зазначеного вище клопотання, представник вказала на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю є самостійним юридичним фактом і не тотожне вирішенню спору про право, так як заява ОСОБА_1 спрямована виключно на встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а не на визнання права власності, визначення складу спадкового майна або ж поділ майна чи усунення інших осіб від спадкування. Представник вважає, що наявність потенційних майнових наслідків не є підставою для залишення заяви без розгляду і вказує на те, що доводи Міністерства оборони України зводяться до припущень щодо можливого впливу встановлення факту на склад спадкового майна в майбутньому, а посилання Міністерства оборони України на спадкові правовідносини не спростовує можливості розгляду справи в окремому провадженні, при цьому мета звернення заявнка не змінює процесуальної природи справи.

У судовому засіданні представник Міністерства оборони України Стадник С.І. клопотання підтримав з мотивів, які є аналогічними зазначеним у ньому та при його вирішенні просив врахувати наведену ним у додаткових поясненнях судову практику.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні у задоволенні клопотання просили відмовити з підстав, які зазначені у письмових запереченнях.

Таку ж позицію у судовому засіданні зайняв ОСОБА_2 .

Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися.

Заслухавши позиції учасників справи з приводу заявленого представником Міністерства оборони України клопотання про залишення заяви без розгляду, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

У ч. 4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник обґрунтовувала необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу для подальшої реалізації нею права на розпорядження 1/2 майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та належить другому з подружжя, що зник безвісти, а саме - встановлення опікуна над майном військовослужбовця, що зник безвісти.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, 03 вересня 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення Міністерства оборони України, у яких представник заінтересованої особи заперечує проти встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки встановлення такого факту не має юридичного значення для реалізації права заявника щодо спірного майна та не впливає на її правовий статус. При цьому представник вказує на те, що спірне майно, щодо якого заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю, було набуте у період офіційно зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 і відповідно до ст. 60 СК України таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, на кого з подружжя воно оформлене. За наведеного представник просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

13 січня 2026 року представник Міністерства оборони України подав клопотання, у якому просив залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки 15 грудня 2025 року була зареєстрована смерть ОСОБА_6 і встановлення факту у даній справі має безпосередній вплив на визначення складу спадкового майна, що свідчить про наявність спору про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження із залученням заінтересованих осіб.

З даних актового запису про смерть № 426 від 15 грудня 2025 року судом установлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті відкрилася спадщина. При цьому, як пояснили у судовому засіданні заявник та її представник мета для якої ставилося питання про встановлення факту при зверненні із заявою до суду на даний час не є актуальною у зв`язку зі зміною вказаних обставин у даній справі.

Відповідно до п. 20 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною другою статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці першої-п`ятої черг).

За змістом ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Особа, факт спільного проживання з якою заявник просить встановити, померла, що не дає підстав вважати про відсутність спору про право, оскільки в такому випадку у заявника в подальшому існуватиме спір про право зі спадкоємцями померлої особи або з відповідною територіальною громадою (в разі неприйняття спадщини та визнання її відумерлою).

Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 521/13620/18.

У постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 175/2319/22 зроблено висновок, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту смерті у певний час не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а також права на спадкування за законом майна померлого спадкодавця, що є окремим предметом доказування.

Суд зауважує, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з померлою особою надає заявнику право на спадкування за законом у четверту чергу (ст. 1264 ЦК України), а також право на майно, набуте за час спільного проживання (ст. 74 Сімейного кодексу України). Тобто встановлення цього факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Прийшовши такого висновку, суд, у тому числі зважає і на позицію Міністерства оборони України, висловлену у письмових поясненнях, яке заперечує щодо встановлення юридичного факту.

Отже, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки із наявних матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

При цьому, твердження представника заявника щодо відсутності спору про право у цій справі суд відхиляє, скільки наявність або відсутність такого спору визначається змістом правовідносин, які існують на даний час з огляду на означені вище обставини.

Тому, дану заяву необхідно залишити без розгляду і роз`яснити право подати позов на загальних підставах.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 260, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Гощанська селищна рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюб - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Оленич Ю.В.