Справа № 583/403/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича про розподіл та відшкодування судових витрат у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 04.02.2026 року по справі № 583/403/26, провадження № 2-н/583/81/26 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Базис» заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2026 року представник ОСОБА_3 - адвокат Цуркан В.І. звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить стягнути з Приватного підприємства «Базис» на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за подання заяви про скасування судового наказу в розмірі 166,40 грн та понесених судових витрат за правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

Дослідивши матеріали заяви суд приходить до наступного висновку.

Установлено, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.02.2026 року по справі № 583/403/26, провадження № 2-н/583/81/26 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Базис» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.02.2023 по 31.12.2025 у розмірі 3380,40 грн., а також судові витрати в розмірі 332,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК Україниу разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, після надходження заяви про скасування наказу суд за результатами її розгляду наділений повноваженнями лише на скасування судового наказу, оскільки подання такої заяви свідчить про наявність спору між сторонами.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 16.02.2026 скасовано судовий наказ Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.02.2026 року по справі № 583/403/26, провадження № 2-н/583/81/26 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Базис» заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

В поданій заяві ОСОБА_4 просить суд стягнути з Приватного підприємства «Базис» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із сплаченого ним за подання заяви про скасування судового наказу судового збору та витрат на правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За змістом статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно із частиною 3 та 4 вищевказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Водночас, слід зауважити, що порядок розподілу судових витрат визначений статями 141,142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу цих витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

Разом з тим, Цивільний процесуальний кодекс Українине містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника за судовим наказом покладався би обов`язок відшкодування боржнику судового збору.

Статтею 164 ЦПК України передбачена лише можливість зарахування цього збору до суми судового збору, сплаченого під час звернення стягувача із вимогами до боржника в порядку позовного провадження після скасування судового наказу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у стягненні судових витрат боржника, понесених при подачі заяви про скасування судового наказу слід відмовити, оскільки відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, передбачено лише на користь заявника, який звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Водночас, чинним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування боржнику судових витрат у виді судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, скасування судового наказу за заявою боржника не виключає виникнення між сторонами спору про право, який вирішується в позовному провадженні, за результатами розгляду якого суд ухвалює рішення та здійснює розподіл судових витрат.

Суд зауважує, що скасуванням судового наказу спір по суті не вирішується, тому підстав для розподілу судових витрат у справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.141,170,171,260,261,270 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича про розподіл та відшкодування судових витрат у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 04.02.2026 року по справі № 583/403/26, провадження № 2-н/583/81/26 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Базис» заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 23.02.2026 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко