Справа № 522/651/26-Е
Провадження № 2-з/522/78/26
У Х В А Л А

11 лютого 2026 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Науменко А.В.

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурдейного Віктора Олександровича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідно до поданої заяви, позивач просить суд поділити спільне майно подружжя, що складається з автомобіля марки MAZDA 6, ідентифікаційний номер транспортного засобу/VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, визнати за відповідачем право приватно власності на вказаний автомобіль та стягнути частини вартості вищевказаного автомобіля, а саме кошти у розмірі 269390,00 грн.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки MAZDA 6, ідентифікаційний номер транспортного засобу/VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, із забороною ОСОБА_2 вчинення дій спрямованих на відчуження вказаного автомобіля, які є предметом позову у даній справі.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що відповідачка забрала без згоди та відома позивача належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль MAZDA 6, ідентифікаційний номер транспортного засобу/VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, ОСОБА_2 користується вказаним автомобілем у власних корисних цілях, та більш того за кермом належного їм на праві спільної сумісної власності автомобіля постійно перебувають інші невідомі позивачу люди чоловічої статі. До того ж позивачу стало відомо, ОСОБА_2 збирається без його відома та згоди здійснити продаж або дарування належного їм на праві спільної сумісної власності автомобілю. Відповідач може розпорядитися вказаним майном, що в подальшому унеможливить виконання судового рішення. Тому представник заявника просить суд накласти арешт на вказаний спірний автомобіль.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, до складу якого входить: автомобіль марки MAZDA 6, ідентифікаційний номер транспортного засобу/VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, що є вимогами майнового характеру.

В свою чергу, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Водночас, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі від 06.05.2020 у справі № 700/720/17.

Предметом позовних вимог позивача є поділ спільного майна подружжя, що складається з автомобіля марки MAZDA 6, ідентифікаційний номер транспортного засобу/VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, просить визнати за відповідачем право приватно власності на вказаний автомобіль та стягнути частини вартості вищевказаного автомобіля, а саме кошти у розмірі 269390,00 грн.

Суд враховує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року по справі № 753/22860/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 755/9322/20 зазначено, що ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України - позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього, а відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України - заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Суд також зазначає, що доводи заявника про необхідність накладення арешту на транспортний засіб, який зареєстрований за позивачем для уникнення потенційної можливості невиконання рішення суду не свідчать про наявність підстав для вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову, оскільки такі мотиви, зважаючи на відсутність їх документального підтвердження, носять умовний, гіпотетичний характер.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не обгрунтована та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153,259,260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурдейного Віктора Олександровича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області.

Суддя А.В. Науменко

11.02.26