Провадження № 2/202/1362/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 202/10553/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року у справі № 178/520/16-ц винесено рішення, яким вирішено стягнути щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісячно, до повноліття, починаючи стягнення з 30 березня 2016 року. Верхньодніпровським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №: 54939114 щодо стягнення аліментів. Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, ОСОБА_3 , 24 серпня 2013 року проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні ,однак аліментів у розмірі 1000 грн. наразі є недостатнім для забезпечення потреб дитини. У зв`язку з наведеними вище обставинами, позивач просить суд зміняти спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначений рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року у справі № 178/520/16-ц у розмірі 1000 грн. на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами, щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року у справі № 178/520/16-ц винесено рішення, яким вирішено стягнути щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісячно, до повноліття, починаючи стягнення з 30 березня 2016 року.

Верхньодніпровським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №: 54939114 щодо стягнення аліментів.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті. 12 вказаного Закону визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними .

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Вказана стаття не містить будь-яких умов, за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 березня 2020 у справі №759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

Що узгоджується з відповідною правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якого з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень.

Питання визначення видів доходів, які враховуються при формулюванні розміру аліментів, регулюється статтею 81 Сімейного кодексу України.

Диспозиція частини 1 наведеної статті СК є бланкетною, оскільки вона відсилає до іншого нормативно-правового акту, а саме: Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З метою встановлення істини у справі, детального та всебічного з`ясування всіх обставин справи, судом було зроблено запит до Державного реєстру платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами та відповідно до отриманої Відповіді № 2317866 від 09.02.2026 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з листопада 2025 року отримує виплати як військовослужбовець.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Контроль за правильним і своєчасним стягненням аліментів на утримання дитини здійснює державна виконавча служба, тому з урахуванням стягнення на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі, саме державна виконавча служба, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», має здійснювати перевірку отримання боржником будь-яких доходів, та визначати ті, з яких мають відраховуватися аліменти у відповідній частці.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, встановивши обставини справи, проаналізувавши розмір аліментів, який фактично сплачується відповідачем, майновий стан відповідача, з метою забезпечення інтересів дитини, зокрема шляхом забезпечення, встановлено законодавцем розміру аліментів на утримання дитини, зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

На підставі ст. ст. 182, 183, 199, 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.12, 77, 78, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року у справі № 178/520/16-ц з твердої грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Стягнення у виконавчому провадженні № 54939114, виданим на підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року у справі № 178/520/16-ц, яким було ухвалено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 30 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, після набрання законної сили даним рішенням - припинити та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (у разі наявності заборгованості після погашення заборгованості по аліментах).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено11 лютого 2026 року.

Суддя О. В. Маринін