Провадження №2/523/2041/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участі секретаря судового засідання Сивак К.С.

представника позивача адвоката Самборської Н.П.

представника відповідача Омельченко П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та третя особа у справі є власниками квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відповідач надає позивачу послуги з централізованого опалення, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який оформлено на ім`я позивача. з 18 грудня 2016 року в вищевказаній квартирі було встановлено та прийнято в експлуатацію вузол обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийому в експлуатацію. Позивач зазначає, що з моменту вводу в експлуатацію вузла обліку вона сплачує надані послуги за показними встановленого вузла обліку. Разом з цим, в липня 2022 року позивач отримала лист відповідача про припинення надання послуг з постачання теплової енергії до квартири. З січня 2022 року відповідач виставляв рахунки за спожиту теплову енергію без врахування показників встановленого вузла обліку.

На підставі викладеного позивач просить: визнати дії відповідача щодо нарахування позивачу вартості послуг з центрального опалення, починаючи з 01.01.2022 року протиправними; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої послуги з теплопостачання з 01.01.2022 року; зобов`язати відповідача здійснювати нарахування вартості спожитої послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 - за показаннями вузла обліку теплової енергії та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси від 24.11.2023 року (суддя Сувертак І.В) позовну заяву передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси зі місцем знаходження відповідача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2023 року (суддя Ярема Х.С.) цивільну справу передано за територіальною (виключною) підсудністю до Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Відповідно до п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, звільнені від сплати судового збору.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 31 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.72).

На адресу суду 09.05.2024 року (вх. № 15941) надійшли письмові пояснення за підписом представника відповідача Омельченко О.В., згідно яких представник зазначила, що відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування позиції зазначила, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», загальний обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових, нежитлових приміщень та загально будинкових потреб опалення, опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.

Відповідно до вимог розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженого наказом Мінрегіону № 315 від 22.11.2018 року обсяг теплової енергії, витрачений на ЗПО, визначається, як частка від загального обсягу споживання теплової енергії в розрахунковому місяці.

З січня 2022 року, відповідно до вимог ч. 6 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року, обсяг теплової енергії, витрачений на ЗПО будинку розподіляється між усіма власниками/співвласниками приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно до п. 38 та п. 45 п.п.13 вищевказаних Правил, споживач теплової енергії не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за чистину обсягу теплової енергії на ЗПО та зобов`язаний сплачувати відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на ЗПО. Також, споживачам КП «Теплопостачання міста Одеса» на протязі всього року нараховується щомісячна плата за абонентське обслуговування.

Представник відповідача також зазначила, що відповідачем здійснено перерахунок нарахувань за теплопостачання з 01 січня 2022 року враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла (заводський номер 16017879) за адресою: АДРЕСА_2 .

Перерахунок здійснено за період з 01.01.2022 року по 01.12.2023 року. Знято з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 1 721, 11 гривень, - житлове приміщення АДРЕСА_1 .

Нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється згідно показників приладу обліку, та нараховується ЗПО згідно приладу обліку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

З урахуванням викладеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.83-84).

На підтвердження зазначеного, представником надано реєстр нарахувань і оплат по абоненту (а.с.85).

В подальшому, ухвалою суду від 15.07.2024 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 адвоката Самборської Надії Петрівни про витребування доказів.

Витребувано від Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» - детальний розрахунок нарахувань з 01.01.2022 року по день надання відповіді, за особовим рахунком № НОМЕР_1 , із зазначенням всіх вихідних даних цього розрахунку (на яку площу розраховується, на підставі чого, з показників якого вузла обліку та за якою формою) (а.с.101).

На виконання ухвали про витребування доказів, на адресу суду 18.09.2024 року (вх. № 30544) надійшло клопотання з наданням детального розрахунку нарахувань за період з 01.2022-08.2024 року та перерахунок з 11.2022 року по 11.2023 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с.104-118).

В подальшому, 23.09.2024 року (вх. № 6070) надійшло клопотання за підписом позивача про долучення додаткових доказів, зокрема акт від 01.12.2023 року № 121 контрольного зняття показань засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного облік/приладів-розподілювачів теплової енергії (а.с.119-128).

Також, 13.01.2025 року (вх. № 167) на адресу суду за підписом представника відповідача надійшло клопотання в порядку ст. 174 ЦПК України, згідно якого представник заначила, що доведення позовних вимог покладається на позивача. Підстави для перерахунку платежу обумовлені правилами чинного законодавства, які є імперативними та тлумаченню з волевиявлення сторін не підлягає (а.с.137).

В подальшому, 19.08.2025 року (вх. № 33554) на адресу суду надійшло клопотання за підписом представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме: копію договору № про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 28.11.2016 року, положення якого регулювали відносини між сторонами до укладення нового договору від 01.12.2023 року згідно заяви-приєднання та копію довідки ОСББ "ЛАГОДА 56" №1/7 від 09.07.2024 (а.с.172-181).

Не погоджуючись з клопотанням про надання доказів, на адресу суду 22.08.2025 року (вх. № 34144) надійшли заперечення на клопотання, згідно яких представник зазначив, що надана довідка за підписом голови ОСББ «Лагода 56» не підтверджена належними та допустимими доказами, а саме первинним технічним документом щодо конструктивних особливостей будинку, в довідці відсутнє технічне обґрунтування щодо наявності/відсутності опалення у місцях загального користування, відсутні дані про технічну інвентаризацію, проектну документацію або відповідні погодження.

Також, в запереченні зазначено, що клопотання про подання даного доказу містить формальне клопотання щодо поновлення строку, але жодних доказів щодо не можливості подання даного доказу у строки передбачені Законодавством не надано. Також, представник зазначив, що з 01.12.2023 року між позивачем та відповідачем укладено новий договір про надання послуг, укладений на підставі заяви-поєднання. Тому, договір 2016 року втратив юридичну силу, і його долучення до матеріалів справи не має значення для вірного вирішення спору (а.с.183-185).

Крім іншого, 29.08.2025 року (вх. № 35179) на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справ за підписом представника відповідача, згідно яких представник зазначив наступне:

Невизначеність періоду нарахувань Позивачем у позовній заяві не визначено чіткий кінцевий період, за який вимагається провести перерахунок нарахувань, зазначено лише початкову дату.

Відсутність кінцевого строку робить вимогу про перерахунок невизначеною та необґрунтованою. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права чи інтересу. Однак, право на судовий захист реалізується шляхом пред`явлення обґрунтованої та визначеної позовної вимоги.

Відсутність чітко визначеного предмета позову, а саме конкретного періоду, за який необхідно здійснити перерахунок, є істотним недоліком, що перешкоджає можливості проведення коректного перерахунку та унеможливлює виконання судового рішення у разі його прийняття. Крім того, вимога про «перерахунок майбутніх нарахувань» є неприпустимою. Українське законодавство не передбачає інституту прогібіторного (заборонного) позову у сфері житлово-комунальних послуг, який дозволяв би вимагати перерахунок на невизначений термін у майбутньому. Нарахування можуть бути оскаржені лише після їх фактичного здійснення.

Щодо позовних вимог зазначених у п.1 та 2 представник зазначила наступне: КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснено перерахунок нарахувань за період з 01.01.2022 по 01.12.2023 року на підставі показників вузла комерційного обліку, що встановлений у будинку за адресою АДРЕСА_4 .

Проведений перерахунок усунув можливі помилки, пов`язані зі зміною законодавства та неповними даними. Таким чином, він є законним та обґрунтованим. Про це позивача повідомили ще 09.05.2024 року, коли відповідні пояснення були надані суду і долучені до матеріалів справи. Нарахування та перерахунки за послуги з теплопостачання здійснюються відповідно до ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Відповідно до зазначених нормативно-правових актів, нарахування та розподіл витрат на опалення, включаючи опалення місць загального користування, проводяться на підставі показань вузла комерційного обліку.

Як зазначив представник відповідача, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відсутність чітко визначеного предмета позову, ненадання належних та допустимих доказів, а також дотримання відповідачем усіх вимог чинного законодавства при проведенні перерахунку, є достатніми підставами для відмови в задоволенні позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, просив суд покласти судові витрати на позивача, оскільки позов є безпідставним (а.с.188-190).

В судовому засідання представник позивача адвокат Самборська Надія Петрівна позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позові.

Представник відповідача Омельченко Петро Михайлович зазначив, що відповідач позов не визнає, щодо позовних вимог, які зазначені в п.1 та 2 позовної заяви зазначив, що відповідачем було здійснено перевірку та здійснено перерахування, а тому дані вимоги є такими, що вже вирішені, а відтак відсутній спір з даного приводу, щодо вимоги зазначеної в п. 3 зазначив, що дані вимоги є не конкретним, та такими, що суперечать принципам законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення представника позивача, яка просила позов задовольнити, представника відповідача, який просив відмовити в задоволенні позовних вимог, дослідивши матеріли справи та докази на які сторони посилаються, як на підтвердження та спростування позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2016 року є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.22). Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_3 , форма власності приватна, розмір частки: 1/1. (а.с.23).

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України.

Згідно Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією.

Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Щодо позовних вимог зазначених позивачем у п.1 та п.2 позовної заяви: визнати дії КП «Теплопостачання м. Одеси» щодо нарахування ОСОБА_1 вартості послуг з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 без врахування показників вузла обліку теплової енергії GROSS WMZ заводський номер 16017879, починаючи з 01.01.2022 року протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок за особовим рахунком НОМЕР_1 відповідно до показників вузла обліку теплової енергії з 01.01.2022 року суд зазначає наступне.

Так, відповідно до листа пояснення (а.с.83-84), судом встановлено, що відповідачем здійснено перерахунок нарахувань за теплопостачання з 01.01.2022 року з урахуванням показників приладу обліку спожитого тепла (заводський номер: 16017879). Знято з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 1721, 11 гривень.

Нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється згідно показників приладу обліку (заводський номер 16017879) встановленого за адресою: АДРЕСА_2 , та нарахування ЗПО згідно приладу обліку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначені обставини щодо здійснення перерахунку підтверджуються реєстром нарахувань (а.с.85).

З огляду на досліджені докази, а також того, що вказана обставина позивачем не заперечувалась, судом встановлено, що позовні вимоги викладені в п.1 та 2 позовної заяви відповідачем виконано в позасудовому порядку, а відтак станом на день розгляду справи відсутній спір про право цивільне за даними вимогами.

Оскільки позивач, зазначені позовні вимоги підтримує та від них не відмовилась та не просила закрити провадження за ними, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Саме такі висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог викладених у п.1 та п.2 позовної заяви - визнати дії КП «Теплопостачання м. Одеси» щодо нарахування ОСОБА_1 вартості послуг з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 без врахування показників вузла обліку теплової енергії GROSS WMZ заводський номер 16017879, починаючи з 01.01.2022 року протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок за особовим рахунком НОМЕР_1 відповідно до показників вузла обліку теплової енергії з 01.01.2022 року.

Щодо позовних вимог викладених у пункті 3 позовної заяви: зобов`язати КП «Теплопостачання м. Одеси» здійснювати нарахування вартості послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_5 , особовий рахунок НОМЕР_1 , абонент ОСОБА_1 за показними вузла обліку теплової енергії GROSS WMZ заводський номер 16017879 суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що погоджується з доводами представника відповідача щодо того, що позивачем не зазначено конкретного періоду проведення нарахування, крім іншого суд зазначає наступне.

Так, відповідачем на виконання ухвали про витребування доказів надано детальний розрахунок нарахувань за о/р № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку встановлено, що загальний обсяг спожитої теплової енергії за показаннями комерційного вузла обліку теплової енергії в січні 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 склав 88,867393 Гкал; витрати на загальнобудинкові потреби опалення (ЗПО) всіх співвласників квартир АДРЕСА_6 (20% від загальнобудинкового споживання): 88,867393 Гкал*20%= 17,773479 Гкал.

Розрахункава вартість ЗПО для квартири АДРЕСА_7 за січень 2022 року становить: 17,773479 Гкал/5773,75м2 *1813,94 грн*37,2 м.2 = 207, 72 гривень; розрахункова вартість ЗПО за січень 2023 року 203,42 гривні; за січень 2024 року 256, 27 гривень (а.с.120-123).

Також, судом встановлено, що позивач згідно Заяви-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії приєдналась до договору про надання послуг з постання, за яким послуга надається з автономного теплопостачання, Договір підписано 01.12.2023 року (а.с.124 зв).

Вирішуючи дані позовні вимоги суд виходить з наступного.

Закон України "Про теплопостачання" регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності (стаття 2 Закону).

Відповідно до статті 1 цього Закону споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Тобто, зазначеною нормою визначено, що теплова енергія як товар не використовується для її безпосереднього споживання споживачами комунальних послуг (зокрема, власниками приміщень у багатоквартирному будинку), а визначає перелік саме господарських і технологічних потреб, де її застосування можливе, а саме: для опалення (послуг з централізованого опалення), підігріву питної води (послуг централізованого постачання гарячої води), інших господарських і технологічних потреб (використання, наприклад, у промисловому виробництві). Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 904/7024/17, на яку посилається скаржник.

01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України, що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі й до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач послуг зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У постанові від 06 листопада 2018 року у справі №904/7024/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо відповідне устаткування житлових/нежитлових приміщень, що належать власникам таких приміщень, приєднане до внутрішньобудинкових систем, то власники таких приміщень є споживачами послуг та суб`єктами у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Пунктом 2 ч. 5 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Нарахування плати за теплову енергію проводиться відповідно до встановлених тарифів та вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

З рахунку за період з 12.2023 року по 04.2024 рік зведений реєстр нарахувань входить: загальний обсяг споживання згідно показника комерційного п/о теплової енергії; Витрати на ЗПО 20% від загального споживання Гкал; обсяг споживання що підлягає розподілу Гкал; Середнє питоме споживання теплової енергії на 1м2. Опалення по площі; Мінімальна частка середнього питомого споживання для квартири АДРЕСА_7 ; загальний обсяг споживання згідно показника розподільного п/о теплової енергії по кв. АДРЕСА_7 ; загальна площа квартири; опалювальна площа квартири; нарахування опалення для квартири АДРЕСА_7 ; абонентська плата (а.с.117).

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Отже, плата за теплову енергію на загальнобудинкові потреби (ЗБП) є складовою частиною вартості переданої теплової енергії в цілому, яку відповідач зобов`язувався оплачувати згідно чинного законодавство.

Рахунки на оплату наданих послуг містять інформацію щодо здійсненого нарахування: найменування послуги, адреса точки обліку, споживання у гігокалоріях, тариф.

Як пояснювали у судовому засіданні представники відповідача, у зв`язку з набранням чинності Законом України 1060-ІХ від 01.05.2021 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», введенням в дію з 01.05.2019 нової редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-УІІІ та враховуючи приписи Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 09.11.2018 №2119- VIII, змінився порядок розподілу між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг.

Порядок такого розподілу визначено Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315 (надалі- Методика).

З лютого 2022 року відповідно до наказу Мінрегіонбуду від 28.12.2021 №358 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» замість понять «загальногобудинкові потреби на функціонування системи» та «витрати тепла на загальнобудинкові потреби» введено поняття «загальнобудинкові потреби опалення», розрахунок яких проводиться відповідно до п.8 розділу IV Методики у редакції 2022 року.

Багатоквартирний будинок в цілому є об`єктом теплопостачання, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.

Враховуючи наведені приписи законодавства, кожен власник зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень, та своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану йому послугу з постачання теплової енергії.

Згідно з абзацами першим, третім, четвертим пункту 24 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Пунктом 2 частини другої статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" передбачено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно з положеннями пункту 12 розділу ІV Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, на споживача покладено обов`язок з оплати частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб пропорційно до площі займаного приміщення.

Згідно з п. 8 розділу ІV Методики у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач проводив розрахунки розподілу теплової енергії на загальнобудинкові потреби відповідно до вказаної вище Методики, а саме: пункту 8 розділу IV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення».

Згідно з п.9 розділу IV Методики визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (..б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту X відкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою 25 (формули 25 і 26 наведені у п.9 р. IV Методики).

Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою, де в основі наступні вихідні дані: визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, Гкал; коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку та розраховується за формулою, де вихідними даними є опалювальна площа приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку, м. кв.; загальна опалювальна площа будівлі/будинку, м.кв.

Отже, визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, визначається за формулами, при обчисленні яких застосовуються вихідні дані, залежно від обставин.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказані приміщення не підпадають під термін неопалювальне приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг встановлює Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Згідно абз.2,3 ч.1 розділу І Методики № 315 розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги (абз. 1 ч.4 розділу І Методики).

Частиною 8 розділу І Методики № 315 передбачено, що у разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку, та оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то показання такого вузла враховуються як показання вузла комерційного обліку при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку та як показання вузла розподільного обліку при розподілі цього визначеного загального обсягу спожитої комунальної послуги відповідно до цієї Методики.

За рішенням співвласників будівлі/будинку визначення обсягу спожитої послуги у такому приміщенні може здійснюватися лише на підставі показань вузла обліку відповідної комунальної послуги, яким воно оснащене, та не враховуватись при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку і не приймати участь в загальному розподілі комунальної послуги у будівлі/будинку (ч.8 розділу І Методики).

критично оцінює довідку щодо того, що в будинку АДРЕСА_3 , у місцях загального користування відсутнє та не передбачене опалення по технічному плануванню, оскільки до довідки не надано технічних документів на підтвердження викладених обставин.

Суд зазначає, що довідка від 09.07.2024 року за підписом Голови Правління ОСББ «Лагода 56» викликає суттєві сумніви в її достовірності через її протиріччя. Спочатку в її тексті зазначено, що в місцях загального користування відсутне опалення і воно не передбачене по технічному плануванню, що свідчить про відсутність теплопостачання в місцях загального користування. Однак далі голова правління вказує на встановлення в будинку загальнобудинкового теплового лічильника, що, навпаки, є підтвердженням наявності опалення та його обліку. При цьому в довідці не наведено жодних конкретизованих даних: ні технічного планування і відсутність теплопостачання, ні заводського номера лічильника, ні його показників на момент складання документа, ні дати останньої повірки. Таким чином, документ суперечить сам собі: або опалення в будинку відсутнє, або воно є і належним чином обліковується через тепловий лічильник. Без надання підтверджуючих первинних даних довідка не може вважатися обґрунтованою та достовірною.

Між тим, як було зазначено вище, Методика № 315 визначає можливість нараховувати плату усім споживачам будинку пропорційно до опалювальної площі житлових та нежитлових приміщень.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання здійснювати нарахування вартості спожитої послуги з теплопостачання абонента особовий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 є такими, що суперечать вимогам закону, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до положення п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись 81, 89, 255, 259, 263, 265, 274-279, 354 ЦПК України, ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог п.1 та п.2 позовної заяви про визнання дій КП «Теплопостачання м. Одеси» щодо нарахування ОСОБА_1 вартості послуг з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 без врахування показників вузла обліку теплової енергії GROSS WMZ заводський номер 16017879, починаючи з 01.01.2022 року протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок за особовим рахунком НОМЕР_1 відповідно до показників вузла обліку теплової енергії з 01.01.2022 року закрити.

В задоволені позовних ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання КП «Теплопостачання м. Одеси» здійснювати нарахування вартості спожитої послуги з теплопостачання, за показаннями вузла обліку теплової енергії відмовити.

Судові витрати понесені з розглядом справи віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.02.2026р.

Суддя: