№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2229/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Тиха О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Музиченка Володимира Михайловича, який діє в інтересах Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України, та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах начальника Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Юлії Іванівни, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 липня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Тихої О.О., повний текст якого складено 25 липня 2025 року, у справі № 756/11494/24 за позовом ОСОБА_2 до Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України, третя особа: начальник Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Юлія Іванівна, Міністерство внутрішніх справ України, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 рокуОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України (далі - МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України), третя особа: начальник МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І., Міністерство внутрішніх справ України, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Зазначав, що з 25.10.2023 він працював на посаді заступника начальника центру з економічних питань в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України. Наказом № 130-Зв від 16.08.2024 його звільнено з займаної посади з 16.08.2024 у зв`язку зі скороченням посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, внаслідок скорочення чисельності штату. Вважав, що його звільнення здійснене з грубим порушенням трудового законодавства. Так, скорочення посади заступника начальника центру з економічних питань відбулося на підставі Наказу МВС України «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС» № 98 від 15.02.2024, яким було затверджено перелік змін у штатах підпорядкованих МВС закладів. Зазначеним наказом в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України було скорочено та одночасно уведено певну кількість посад, у тому числі скорочено керівних посад - 3 шт., а уведено нових керівних посад - 2 шт. З 01.02.2024 по 14.06.2024 він перебував на лікарняному. 17.06.2024 його було ознайомлено з Наказом № 98 та одночасно письмово запропоновано для заміщення дванадцять вакантних посад станом на 17.06.2024, серед яких він обрав посаду першого заступника начальника центру, про що написав заяву від 18.06.2024. Однак протягом червня та липня 2024 року на посаду першого заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України він не був призначений, у зв`язку з чим 03.07.2024 звернувся із письмовою заявою до відповідача за роз`ясненням причин тривалого непризначення на обрану ним посаду, на що відповідачем було роз`яснено, що, оскільки він не виконав вимогу керівника щодо складання перспективного плану розвитку МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, питання щодо його призначення на посаду першого заступника начальника центру буде розглянуто після його виходу з лікарняного. Проте, вимога щодо складання плану розвитку є протиправною, адже діючим законодавством не передбачено тестових завдань, іспитів чи інших випробувань для призначення після скорочення працівника на посаду. 05.08.2024 керівником МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І. у присутності інспектора з кадрів ОСОБА_3 його усно повідомлено про скорочення посади першого заступника начальника центру відповідно до наказу МВС України, проте, відповідно до якого саме наказу, його не повідомили. У зв`язку з цим він попросив надати йому копію вказаного наказу та письмово повідомити про перелік посад, що залишилися вакантними з урахування цього наказу. 13.08.2024 з метою з`ясування переліку вакантних посад він знову звернувся до начальника центру Шведенко Ю.І., яка надала вказівку інспектору з кадрів ОСОБА_3 підготувати та письмово запропонувати йому перелік вакантних посад станом на 13.08.2024. Проте, ані з другим наказом, ані з переліком вакантних посад з урахування цього наказу його так і не ознайомили. Натомість, 14.08.2024 він отримав лист від відповідача за вих.№33/14-522 від 08.08.2024, у якому відповідач зазначив, що 05.08.2024 у присутності інспектора з кадрів його було повідомлено про скорочення посади першого заступника начальника центру, на яку він претендував, та що він начебто відмовився від інших запропонованих посад. Оскільки наказом МВС України № 539 від 01.08.2024 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС» повторно було скорочено деякі посади, у тому числі та, на яку він претендував, і він не був ознайомлений з даним наказом, йомубуло невідомо, які саме посади залишилися вакантними, а тому він не мав можливості обрати одну з них. За наведених обставин, надане йому попередження про скорочення займаної ним посади від 17.06.2024 не є належним повідомленням про наявні вакантні посади і після 01.08.2024 відповідач мав повторно письмово запропонувати йому вакантні посади. 15.08.2024 він повторно звернувся до відповідача з заявою, у якій просив повідомити його письмово про наявність вакантних посад, проте відповіді на заяву не отримав, а 16.08.2024 його ознайомили з наказом № 130-Зв від 16.08.2024 про звільнення з посади заступника начальника центру з економічних питань з 16.08.2024 у зв`язку зі скороченням посади внаслідок скорочення чисельності штату МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України за п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, звільняючи його з посади, відповідач не запропонував йому іншу роботу в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку б він міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, чим було порушено вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, зокрема, йому не була запропонована вакантна посада заступника начальника центру з матеріально-технічного забезпечення, на яку б він погодився, якби її запропонував відповідач. Також відповідачем при його звільненні не було враховано, що відповідно до ч. 4 ст. 40, ст. 42 КЗпП України він мав переважне право на залишення на роботі, оскільки є учасником бойових дій, на утриманні має двох членів родини: доньку, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та її малолітнього сина; має тривалий безперервний стаж роботи в установах МВС України з 23.11.2001; є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання; не враховано його кваліфікацію і продуктивність праці. На виконання Наказу № 98 та Наказу № 539 відповідачем не видавалися локальні накази про зміни у штатному розписі МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив визнати протиправним та скасувати Наказ № 130-Зв від 16.08.2024 в частині його звільнення з посади заступника начальника центру з економічних питань з 16.08.2024 у зв`язку зі скороченням посади внаслідок скорочення чисельності штату за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань з 17.08.2024; стягнути з відповідача на його користь на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 17.08.2024 по день ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача на його користь на підставі ст. 237-1 КЗпП України моральну шкоду у розмірі 45 000,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань.

Стягнуто з МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 571 580,10 грн., який визначений судом без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Стягнуто з МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України на користь держави судовий збір у розмірі 6 977,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Музиченко В.М., який діє в інтересах МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І., подали апеляційні скарги.

Музиченко В.М., який діє в інтересах МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 . Посилався на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним встановленням обставин, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України доводам та наданим ним доказам, зокрема, попередженню від 22 лютого 2024 року та протоколу наради від 17 червня 2024 року, а також показанням свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . На думку представника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неправомірність витребування керівником МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України від ОСОБА_2 , перспективного плану розвитку для призначення його на обрану ним посаду першого заступника начальника центру після скорочення посади заступника начальника центру з економічних питань, яку він займав до цього, не надавши оцінки тому, що Положенням про Медичний реабілітаційний центр «Пуща-Водиця» МВС України, затвердженим Наказом МВС України 11 вересня 2000 року № 621 (у редакції Наказу МВС України від 12 грудня 2023 року № 1035) передбачає обов`язок кандидата на зайняття посади заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України виконати вимоги начальника центру та вищого керівництва на надання перспективного плану розвитку центру, в цьому випадку, протоколу наради керівництва. Сідок ОСОБА_4 , яка працювала на посаді старшого інспектора з кадрів МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, надала показання в судовому засіданні та неодноразово наголошувала про наявність зазначених актів. Однак, суд першої інстанції не прийняв до уваги вказаних показань. Крім того, позивач заявляв вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі на посаді заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Дії відповідача щодо непризначення на посаду першого заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, позивач у своїй позовній заяві не оскаржував. Також, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України визначеного ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України двомісячного строку попередження працівника про наступне вивільнення. Суд першої інстанції зазначив, що позивача було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням його посади заступника начальник МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України 17 червня 2024 року, а отже, строк, визначений ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, у даному випадку спливає 17 серпня 2024 року, та, враховуючи, що це є вихідним днем, а саме, суботою, слід вважати, що вказаний строк закінчився 19 серпня 2024 року, проте, позивача було звільнено з роботи 16 серпня 2024 року. Разом з тим КЗпП України не визначено, яким саме чином переноситься строк, визначений ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, якщо він припадає на вихідний день. На думку МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, у випадку звільнення позивача найближчим робочим днем поряд з 17 серпня 2024 року, що припало на суботу, є п`ятниця 16 серпня 2024 року. Крім того, визначаючись із датою звільнення, МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України виходив також і з того, що позивач має п`ятиденний робочий день, а з 17 червня 2025 року по 17 серпня 2025 року вийшло 62 дні, що є більшим, ніж два місяці. Також, вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І., в апеляційній скарзі також просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 . Посилалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає що МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, провівши процедуру скорочення чисельності штату з дотриманням вимог законодавства, не мав на меті порушення прав позивача, а припустився фактично технічної помилки в наказі про його звільнення. При цьому МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України усунуто технічні помилки, які були допущені при виданні наказу №130-Зв від 16 серпня 2024 року, а саме, прийнято наказ №183-о/с від 20 серпня 2025 року, яким внесено зміни до п. 1 наказу №130-Зв від 16 серпня 2024 року, зазначивши вірну дату звільнення, а саме, 19 серпня 2024 року, а також надіслано позивачу лист, в якому запропоновано надати трудову книжку для внесення відповідних записів. Також, зазначає, що позивача було попереджено по майбутнє скорочення ще 17 червня 2024 року, тобто, він завчасно знав про звільнення. Йому надано перелік із 12 вакантних посад для можливого працевлаштування, він мав право обрати відповідну посаду. Позивач навіть подав заяву на вакантну посаду, але вона була скорочена Наказом №539, після чого йому повторно запропонували інші вакансії. 05 серпня 2024 року та 16 серпня 2024 року у присутності кількох посадових осіб та свідків позивачу знов запропонували вакансії, але він відмовився висловити свою згоду і навіть відмовився підписати протокол. Тобто, на момент звільнення у позивача фактично було відсутнє бажання зайняти іншу посаду.

ОСОБА_2 подав відзиви на апеляційній скарги представників МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України та начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І. Просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні Музиченко В.М., який діє в інтересах МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, начальник МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І. та її представник адвокат Молчанова Н.В., Какоркіна З.М., яка діє в інтересах МВС України, апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити з наведених у них підстав.

Адвокат Бабцев Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційних скарг заперечував, просив скарги залишити без задоволення з огляду на їх безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, положенням про Медичний реабілітаційний центр «Пуща-Водиця» МВС України, затвердженим Наказом МВС України 11 вересня 2000 року № 621 (у редакції Наказу МВС України від 12 грудня 2023 року № 1035) визначено, що Медичний реабілітаційний центр «Пуща-Водиця» МВС України є державним закладом охорони здоров`я, що здійснює на основі ліцензії реабілітаційне (у тому числі медико-психологічну та фізичну реабілітацію), санаторно-курортне лікування, оздоровлення та відпочинок осіб, які відповідно до законодавства України мають право на медичне обслуговування та санаторно-курортне лікування в закладах охорони здоров`я МВС.

Центр є бюджетною, неприбутковою установою, що належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, діяльність якої координується через структурний підрозділ апарату МВС, який забезпечує виконання завдань і функцій у частині участі у формуванні та реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я.

У своїй діяльності Центр керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Верховної Ради України і Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами з питань організації медичного обслуговування населення, антикорупційної діяльності, наказами МВС, МОЗ та цим Положенням.

Структура та штатний розпис Центру затверджуються Міністерством внутрішніх справ України в установленому порядку.

Починаючи з 23.11.2001 ОСОБА_2 працював на керівних посадах у медичних установах, які перебувають у структурі МВС України, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , заведеної 02.09.1978.

З 25.10.2023 ОСОБА_2 працював в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України на посаді заступника начальника центру з економічних питань, що підтверджується витягом з наказу № 112о/с від 26.10.2023.

15.02.2024 МВС України видано наказ № 98 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС», зокрема, в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України.

Згідно з даним Наказом № 98 у керівництві МРЦ «Пуща-Водиця» скорочено три посади: заступник начальника центру, заступник начальника центру з загальних питань, заступник начальника центру з економічних питань, яку обіймав позивач ОСОБА_2 з 25.10.2023; введено дві посади: заступник начальника центру з експлуатації та розвитку, заступник начальника центру з матеріально-технічного забезпечення.

17.06.2024 позивача було ознайомлено з Наказом № 98 та повідомлено про скорочення його посади та одночасно запропоновано для заміщення дванадцять вакантних посад станом на 17.06.2024, що підтверджується відповідним попередженням (т. 1 а.с. 23).

Із запропонованих у переліку дванадцяти вакантних посад станом на 17.06.2024 ОСОБА_2 обрав посаду першого заступника начальника центру, про що написав відповідну заяву від 18.06.2024 вх. № 33/14-877 (т. 1 а.с. 24).

Листом начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І. від 10.07.2024 за вих. № 33/14-449 ОСОБА_2 повідомлено про те, що його заява від 18.06.2024 була розглянута на оперативній нараді, та для оцінки критеріїв першого заступника йому було запропоновано скласти перспективний план розвитку центру, який позивачем станом на час написання даного листа не складений. Повідомлено про розгляд питання щодо переведення позивача на вакантну посаду першого заступника начальника центру після виходу ОСОБА_2 з лікарняного.

01.08.2024 МВС України видано наказ № 539 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС», зокрема, в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України.

Згідно з даним Наказом № 539 у керівництві МРЦ «Пуща-Водиця» скорочено дві посади: перший заступник начальника центру, заступник начальника центру з експлуатації та розвитку; нові посади не введено.

Таким чином, Наказом № 539 скорочено посаду першого заступника начальника центру, яка станом на 17.06.2024 була вакантною та на яку претендував ОСОБА_2 , подавши заяву від 18.06.2024, після скорочення його посади Наказом № 98.

Наказом № 130-Зв від 16.08.2024 ОСОБА_2 звільнено з займаної посади заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань з 16.08.2024 у зв`язку зі скороченням посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, внаслідок скорочення чисельності штату. Підставами для звільнення у наказі зазначено: Наказ № 98; повідомлення про заплановане вивільнення від 17.06.2024 та перелік запропонованих вакантних посад станом на 17.06.2024; протокол ознайомлення ОСОБА_2 з організаційно-штатними змінами; погодження МВС України на звільнення ОСОБА_2 від 15.08.2024.

Копію наказу про звільнення і трудову книжку позивач отримав 16.08.2024, що підтверджено відповідним записом на наказі.

Згідно з листом Департаменту охорони здоров`я від 03.09.2024 станом на 16.08.2024 в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, зокрема, була наявна керівна посада - заступник начальника центру з матеріально-технічного забезпечення.

ОСОБА_2 , вважаючи вищевказаний наказ № 130-Зв від 16.08.2024 про його звільнення незаконним, звернувся до суду з даним позовом.

В суді першої інстанції були допитані як свідки працівники МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що працює в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України інспектором з кадрів. 05.08.2024 у присутності начальника центру Шведенко Ю.І., головного бухгалтера ОСОБА_5 , заступника начальника з медичних питань ОСОБА_7 позивач був ознайомлений з Наказом № 539 та переліком вакантних посад станом на 05.08.2024. Начальник центру ОСОБА_9 повідомила позивача про те, що посада першого заступника начальника центру, на яку він претендував, була також скорочена. Наказ надавався йому особисто, позивач ознайомився з ним, свідок особисто оголосила перелік вакантних посад, складений нею за вказівкою начальника центру ОСОБА_9 , з урахуванням обох наказів № 98 та № 539. Після чого ОСОБА_2 висловив думку про те, що у центрі відсутні посади, на які він може претендувати. Засвідчити факт ознайомлення його з наказом № 539 та переліком вакантних посад своїм підписом ОСОБА_2 відмовився, про що того ж дня був складений акт. 16.08.2024 до відома ОСОБА_2 повторно доведено інформацію про вакантні посади станом на 16.08.2024. Проте позивач попросив ознайомити його з наказом про звільнення, що і було зроблено. Ознайомився з даним наказом без жодних зауважень, попросив видати йому трудову книжку та довідку про суми, що належать йому до сплати. Ознайомившись з наявними у матеріалах справи Актом № 2 від 05.08.2024 (т. 1 а.с. 173), Актом від 16.08.2024 (т.1 а.с. 167) та Протоколом наради від 16.08.2024 (т.1 а.с. 176) свідок підтвердила факти підписання нею вказаних документів та обставини, що в них викладені.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що була присутня під час наради 16.08.2024, на якій ОСОБА_2 інспектором з кадрів ОСОБА_3 був зачитаний список вакантних посад, свідок не пам`ятає, чи була серед цього переліку посада заступника начальника центру з матеріально-технічного забезпечення. ОСОБА_2 ніяк не відреагував на це. Після цього йому було оголошено наказ про звільнення. 16.08.2024 були складені протокол наради та акт, які свідок підписала та підтвердила обставини, викладені у даних документах.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що 17.06.2024 ОСОБА_2 , який на той час перебував на лікарняному, було повідомлено про скорочення чисельності штату працівників МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України та подальше вивільнення. ОСОБА_2 із запропонованого переліку вакантних посад обрав посаду першого заступника начальника центру. 05.08.2024 ОСОБА_2 у кабінеті начальника центру ОСОБА_9 був повторно ознайомлений з переліком вакантних посад станом на 05.08.2024, проте, передивившись його, позивач нічого не обрав. Повторно письмове попередження про наступне вивільнення ОСОБА_2 05.08.2024 не вручалося. 16.08.2024 були складені протокол наради та акт, які свідок підписала та підтвердила обставини, викладені у даних документах.

Свідок ОСОБА_7 показала, що 05.08.2024 на нараді у кабінеті начальника центру Шведенко Ю.І. остання ознайомила ОСОБА_2 з Наказом № 539, а інспектор з кадрів ОСОБА_3 зачитала йому перелік вакантних посад та позивачу було запропоновано письмово обрати будь-яку із запропонованих вакантних посад. Ознайомившись з наявним у матеріалах справи Актом № 2 від 05.08.2024 (Т. 1 а.с. 173) свідок підтвердила обставини, викладені у ньому та свій підпис на акті.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що працювала в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з 2003 по 2025 рік старшим інспектором з кадрів. Наказ №98 був доведений до усього колективу центру на нараді та працівники, посади яких були скорочені, були письмово повідомлені про наступне вивільнення, у тому числі ОСОБА_2 . У цей час ОСОБА_2 був на лікарняному, тому вона підготувала відповідне попередження про вивільнення щодо нього та передала діловоду. Коли саме і як воно було вручене ОСОБА_2 , свідок не знає. Свідок пам`ятає, що у МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України видавалися локальні накази на виконання наказів МВС України № 98 та №539.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 16.08.2024 на нараді, де були присутні начальник центру ОСОБА_9 , інспектор з кадрів ОСОБА_3 , головний бухгалтер ОСОБА_6 та він, позивач був ознайомлений з переліком вакантних посад станом на день звільнення. ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 перелік посад, проте він, не дивлячись на нього, повернув його назад, сказав, що для нього там немає посади, яку б він хотів посісти. Після цього він був ознайомлений з наказом про звільнення. Нарада від 16.08.2024 була оформлена протоколом, який складав він та у якому було зафіксовано усе, що відбувалося на нараді, ОСОБА_2 від підпису у протоколі наради відмовився. Також був складений акт від 16.08.2024. Ознайомившись з наявними у матеріалах справи Актом від 16.08.2024 (т.1 а.с. 167) та Протоколом наради від 16.08.2024 (т.1 а.с. 176) свідок підтвердив факт складання та підписання ним вказаних документів.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , поновивши його на посаді заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань, стягнувши з МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 571 580,10 грн., який визначений судом без урахування податків та інших обов`язкових платежів, та стягнувши з МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

Відтак, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Разом з тим, власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2020 року у справі № 161/7196/19.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.02.2024 МВС України видано наказ № 98 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС», зокрема, в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України. Згідно з даним Наказом № 98 у керівництві МРЦ «Пуща-Водиця» скорочено три посади: заступника начальника центру, заступника начальника центру з загальних питань та заступника начальника центру з економічних питань, яку обіймав позивач ОСОБА_2 з 25.10.2023; а також введено дві посади: заступник начальника центру з експлуатації та розвитку, заступник начальника центру з матеріально-технічного забезпечення.

17.06.2024 ОСОБА_2 було ознайомлено з Наказом № 98 та повідомлено про скорочення його посади та одночасно запропоновано для заміщення дванадцять вакантних посад станом на 17.06.2024, що підтверджується відповідним попередженням (т. 1 а.с. 23).

Із запропонованих у переліку дванадцяти вакантних посад станом на 17.06.2024 ОСОБА_2 обрав посаду першого заступника начальника центру, про що написав відповідну заяву від 18.06.2024 вх. № 33/14-877 (т. 1 а.с. 24).

Листом начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І. від 10.07.2024 за вих. № 33/14-449 ОСОБА_2 повідомлено про те, що його заява від 18.06.2024 була розглянута на оперативній нараді, для оцінки критеріїв першого заступника йому було запропоновано скласти перспективний план розвитку центру.

Разом з тим, МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України не було працевлаштовано ОСОБА_2 на посаду першого заступника начальника центру, на переведення на яку він написав заяву ще 18.06.2024.

Натомість, лише 01.08.2024, тобто, за півтора місяці, МВС України видано наказ №539 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС», зокрема, в МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, згідно з яким скорочено посаду першого заступника начальника центру, яка станом на 17.06.2024 була вакантною та на яку претендував ОСОБА_2 , подавши відповідну заяву від 18.06.2024.

Як було з`ясовано в суді першої інстанції, МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України не було працевлаштовано ОСОБА_2 на посаду першого заступника начальника центру згідно з поданої ним заяви від 18.06.2024 у зв`язку з тим, що він не надав керівнику МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України перспективного плану розвитку для призначення на обрану ним посаду.

Разом з тим, КЗпП України не передбачено переведення працівника на запропоновану йому посаду у порядку ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України під умовою надання певних робочих документів, в тому числі і планів розвитку товариства.

Заперечуючи проти позову, МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України не було доведено належними доказами правомірність та обґрунтованість своїх дій щодо витребування у ОСОБА_2 перспективного плану розвитку для призначення на обрану ним посаду першого заступника начальника центру.

Більше того, представник МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України у відзиві на позовну заяву зазначив, що пропозиція начальника центру ОСОБА_9 ОСОБА_2 надати перспективний план розвитку МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України була викликана лише тим, щоб у подальшому зазначити про цей позитивний факт у поданні про призначення ОСОБА_2 на обрану ним на той час вакантну посаду першого заступника начальника центру, яке потребувало затвердження у державного секретаря МВС України, що не може вважатися виправданим.

В апеляційній скарзі представник МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України зазначав, що відповідно до Положення про Медичний реабілітаційний центр «Пуща-Водиця» МВС України, затвердженим Наказом МВС України 11 вересня 2000 року № 621 (у редакції Наказу МВС України від 12 грудня 2023 року № 1035) передбачено обов`язок кандидата на зайняття посади заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України виконати вимоги начальника центру та вищого керівництва на надання перспективного плану розвитку центру.

Проте, як було встановлено, ОСОБА_2 претендував на зайняття посади першого заступника начальника центру не в загальному порядку, а в порядку переведення на вакантну посаду внаслідок скорочення посади, на якій він перебував, на підставі ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Тому, в такому разі вимоги начальника центру Шведенко Ю.І. щодо надання позивачем перспективного плану розвитку МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України не можна вважати обґрунтованим.

Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано вважав порушеними трудові права ОСОБА_2 , зокрема, на працевлаштування на запропоновану йому посаду першого заступника начальника центру у період з 18.06.2024 по 01.08.2024.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг щодо того, що відповідно до наказу № 539 від 01.08.2024 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС» було скорочено посаду першого заступника начальника центру, на яку претендував ОСОБА_2 , оскільки вказані доводи не спростовують наведених порушень.

Так, якщо припустити, що ОСОБА_2 був би переведений на посаду першого заступника начальника центру, на яку він претендував згідно заяви від 18.06.2024, він би не міг бути звільнений з посади заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань згідно оскаржуваного наказу.

Крім того, як було встановлено судом, позивача ОСОБА_2 було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням його посади заступника начальника центру з економічних питань відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України 17.06.2024, а отже строк, визначений ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, у даному випадку спливає 17.08.2024. Разом з тим, враховуючи, що останній день строку (17.08.2024) припадає на вихідний день (суботу), то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день, тобто 19.08.2024.

Проте, у порушення приписів ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, позивача звільнено з посадизаступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань 16.08.2024.

Вказані обставини свідчать про те, що звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, було проведено з порушенням порядку, передбаченого ст. 49-2 КЗпП України, що є порушенням права ОСОБА_2 на працю.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України з економічних питань та стягнення з МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 571 580,10 грн., та моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання представника начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України щодо того, що наказом № 183-о/с від 20 серпня 2025 року «Про внесення змін до п. 1 наказу № 130-Зв від 16.08.2024» у зв`язку з допущенням технічної помилки у наказі № 130-Зв від 16.08.2024 щодо дати звільнення ОСОБА_2 , з метою приведення документації у відповідність до фактичних обставин, було внесено зміни до п.1 наказу № 130-Зв від 16.08.2024, зазначивши вірну дату звільнення 19.08.2024, оскільки вказаний наказ про виправленні помилки був винесений вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції за наслідком розгляду спору. Крім того, винісши вказаний наказ № 183-о/с від 20 серпня 2025 року «Про внесення змін до п. 1 наказу № 130-Зв від 16.08.2024», МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України фактично визнало допущення ним відповідної помилки.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Колегія суддів не вбачає порушень судом норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги Музиченка В.М., який діє в інтересах МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України, та Молчанової Н.В., яка діє в інтересах начальника МРЦ «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Ю.І., підлягають залишенню без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 липня 2025 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Музиченка Володимира Михайловича, який діє в інтересах Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України, та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах начальника Медичного реабілітаційного центру «Пуща-Водиця» МВС України Шведенко Юлії Іванівни, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді