Справа № 355/791/25
Провадження № 2/369/4308/26
УХВАЛА

13.02.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До Баришівського районного суду Київської області з вказаним позовом звернувся ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 .

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області справа за підсудністю була передана Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області за вказаним позовом було відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, вимоги якого об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В зустрічному позові позивач просила визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,4 кв.м., житловою площею 57,8 кв.м, розташованої на 9-10 поверхах 10- поверхового будинку, 4-кімнатна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Визнати за позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,4 кв.м., житловою площею 57,8 кв.м, розташованої на 9-10 поверхах 10-поверхового будинку, 4-кімнатна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Позивачем за зустрічним позовом подана заява, в якій вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,4 кв.м., житловою площею 57,8 кв.м, розташованої на 9- 10 поверхах 10-поверхового будинку, 4-кімнатна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, що перебуває у власності ОСОБА_3 , встановивши заборону ОСОБА_3 відчужувати вказане майно та розпоряджатися ним.

В обґрунтування вказаних вимог заявник посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення його оспорюваних прав, за захистом яких він звернувся.

Згідно з п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зміст і форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом встановлено, що до позовної заяви долучені документи, які свідчать про наявність спору між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 05 травня 2025 року у справі № 466/2651/23 викладено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахування такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи.

У постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 755/8534/24 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Оскільки судом встановлено, що позивач звернувся з позовом про поділ спільного майна подружжя відповідної квартири, крім того, судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом є власником вищевказаного майна, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно підлягає задоволенню, з огляду на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, і такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Проте суд не вважає за доцільне додатково вживати такий захід забезпечення позову як заборона відповідачу за зустрічним позовом відчужувати вказане майно та розпоряджатися ним, адже арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у справі 567/459/23 від 24 липня 2024 року, згідно з яким при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним. За таких обставин, враховуючи предмет спору у цій справі, не є необхідним і співмірним додатково забороняти державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам держреєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна, в тому числі вносити до державного реєстру речових прав записи про держреєстрацію речових прав та їх обтяжень, про скасування держреєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260, 261, 353-354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,4 кв.м., житловою площею 57,8 кв.м, розташованої на 9 - 10 поверхах 10-поверхового будинку, 4-кімнатна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, що належить ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання, починаючи з дня набрання нею законної сили.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Мартиненко В.С.