КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для визначення наявності предмета спору, позивачем має бути проведено будівельно-технічну експертизу, за наслідками якої буде встановлено наявність або відсутність порушеного права власності позивача щодо спірної земельної ділянки, належної позивачу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу, у зв`язку з тим, що останній не усунув недоліки своєї заяви зазначені в ухвалі суду від 29.09.2025.

Не погоджуючись із ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема вказує на те, що вказана ухвала скаржником не була отримана, про наявність такої дізнався на сайті "Судова влада" 04.11.2025.

Зазначає, що повернення позовної заяви з підстав, наведених в ухвалі, не передбачено чинним законодавством, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття провадження суд перевіряє дотримання вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви. Водночас вимога суду щодо подання висновку експерта є безпідставною, адже відповідно до пункту 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений як на замовлення учасника справи, так і на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно з частиною восьмою статті 197 ЦПК України питання про призначення експертизи вирішується судом на стадії підготовчого судового засідання. Отже, відсутність висновку експерта на момент подання позовної заяви не унеможливлює відкриття провадження у справі.

Відзиву від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 29.09.2025 була направлена судом позивачу на адресу для листування зазначену в позовній заяві. Недоліки, які були зазначені в ухвалі суду позивачем не усунуті та позивач не цікавиться провадженням у справі. Таким чином, позивачем не виправлено недоліки у встановлений законом термін. У зв`язку з чим, посилаючись на ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків,.

29.09.2025 судом було сформовано супровідний лист про надсилання копії зазначеної ухвали позивачу.

Згідно трекінгу Укрпошти, зазначений лист було повернуто 18.10.2025 відправнику за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу, у зв`язку з тим, що останній не усунув недоліки своєї заяви зазначені в ухвалі суду від 29.09.2025.

Відповідно до частини 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Порядок вручення судових повісток та судових рішень встановлено статтями 128, 272 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Тобто, інші обставини, зокрема повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, процесуальним законом не віднесені до випадків належного повідомлення особи та не можуть свідчити про отримання нею судового документа або ознайомлення з його змістом.

Повертаючи позовну заяву позивачу з підстав неусунення недоліків, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження про вручення копії ухвали від 29.09.2025 позивачу або його представнику.

Згідно трекінгу - причиною невручення судової кореспонденції зазначено - закінчення терміну зберігання.

Однак, як було зазначено вище, зміст ч.6 ст. 272 ЦПК України, що узгоджується з ч. 8 ст. 128 ЦПК України, не передбачають такого способу вручення судової повістки чи судового повідомлення «за закінченням терміну зберігання», як підставу для визнання особи належним чином повідомленою.

При цьому, суд першої інстанції не вжив передбачених процесуальним законом заходів щодо повторного надсилання позивачу копії ухвали про залишення позову без руху з метою належного повідомлення позивача про постановлення судом ухвали про необхідність усунення недоліків позовної заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) зроблено висновок, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування учасника справи. Повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Отже, за відсутності даних про отримання ОСОБА_1 копії вказаної ухвали, а також відомостей того, що позивач був обізнаний про її постановлення, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України є необґрунтованим.

Разом із тим апеляційний суд зазначає, що вимога суду першої інстанції щодо обов`язкового подання позивачем висновку будівельно-технічної експертизи на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не відповідає вимогам процесуального закону.

Так, відповідно до статей 175, 177 ЦПК України перелік вимог до форми та змісту позовної заяви є вичерпним і не передбачає обов`язку позивача додавати до позовної заяви висновок експерта.

Згідно з пунктом 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений як на замовлення учасника справи, так і на підставі ухвали суду про призначення експертизи. При цьому, відповідно до частини восьмої статті 197 ЦПК України, питання про призначення експертизи належить до повноважень суду на стадії підготовчого судового засідання, тобто після відкриття провадження у справі.

За таких обставин відсутність висновку експерта на момент подання позовної заяви не може розцінюватися як недолік позовної заяви та не є підставою для її залишення без руху чи подальшого повернення.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді