Справа № 946/6226/25
Провадження № 2/946/1304/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник позивачки адвокат Константинов В.І. надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивачки.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглянути справу без його участі.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована власницею буд. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1068, виданого 21.06.2022 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2022 року (а.с.11) та відповіддю від 08.12.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.34).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у буд. АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю від 01.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.23) та відповіддю виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.06.2023 року №Б-644 (а.с.16).
Згідно відповіді виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.05.2025 року №Б-784 сектором ведення реєстру територіальної громади м.Ізмаїл секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за недійсним паспортним документом, здійснити його зняття з реєстраційного обліку місця проживання не є можливим (а.с.15).
Відповідач за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося на адресу суду, «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких обставин, своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачці, відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити частково та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позовні вимоги обґрунтовані в цій частині.
Вимоги в частині зобов`язання зняти з реєстрації є необґрунтованими, оскільки, у відповідності до положення ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи, отже, задоволенню не підлягають.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко