ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 444/3313/25 Головуючий у 1-й інстанції: Ус О.В.
Номер провадження: 22-ц/819/285/25 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Майданіка В.В.,

Склярської І.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2025 року, ухвалене суддею Ус О.В., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" (скорочене найменування - ТОВ " Укр Кредит Фінанс") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 19 лютого 2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб сайту https://creditkasa.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс", укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1351-3878, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20 000 грн на строк 300 днів з процентною ставкою 2,50% в день. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідач не виконала умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 14 липня 2025 року виникла заборгованість на загальну суму 83 800 грн.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 47 000 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 20 000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 27 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2025 року позов ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за кредитним договором №1351-3878 від 19 лютого 2024 року, в розмірі 20 000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" судовий збір в розмірі 1030 грн 73 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості за тілом кредиту, однак, встановивши, що відповідач є дружиною військовослужбовця, а тому згідно вимог частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" звільняється від нарахування відсотків за кредитним договором, відтак вважав, що вимоги в частині стягнення відсотків за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду ТОВ " Укр Кредит Фінанс" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині відмови у стягненні з відповідача відсотків за користування кредитом, просило скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в оскаржуваній частині.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 грудня 2025 року справа розподілена колегії суддів Херсонського апеляційного суду у складі головуючого (суддя-доповідач) Воронцової Л.П., судді: Майданік В.В., Склярська І.В.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 05 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження.

09 січня 2026 року цивільна справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 14 січня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і заперечення інших учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості за відсотками, оскільки неправильно застосував положення частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за весь період кредитування без визначення періоду участі в АТО або в інших заходах, що необхідні для забезпечення оборони України від збройної агресії російської федерації. Скаржник вважає, що розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача за періоди, що нараховані до внесення змін до вищезазначених положень Закону та ті що не охоплюються безпосередньою участю у антитерористичній операції у розумінні частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", які нараховано за період з 19 лютого 2024 року по 17 травня 2024 року у розмірі 38 700 грн, за період з 21 вересня 2024 року по 29 вересня 2024 року - 4 500 грн, з урахуванням здійснених відповідачем оплат 05 березня 2024 року у розмірі 7 200 грн та 23 березня 2024 року у розмірі 9 000 грн, становить 27 000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 лютого 2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1351-3878, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20 000 грн на строк 300 днів із стандартною процентною ставкою 2,50% за кожен день користування кредитом.

Відповідно до листа АТ КБ "ПриватБанк" від 22 липня 2025 року ОСОБА_1 від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему платежів LiqPay перераховано на картку № НОМЕР_1 кредитні кошти у розмірі 20 000 грн.

Згдно з довідкою ТОВ "Укр Кредит Фінанс" ОСОБА_1 видано грошові кошти за кредитним договором №1351-3878 від 19 лютого 2024 року у сумі 20 000 грн на картку № НОМЕР_1 , платіж № .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1351-3878 від 19 лютого 2024 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 17 липня 2025 року становить 122 500 грн, із якої: 20 000 грн - основний борг, 102 500 грн - залишок відсотків.

Згідно з наказом № 64-ВС від 28 жовтня 2025 року "Про проведення коригувань по кредитних договорах клієнтів, укладених з ТОВ "Укр Кредит Фінанс", скориговано нараховані проценти за користування кредитом та за невиконання зобов`язань клієнтам-військовослужбовцям, дружинам/чоловікам військовослужбовців за період проходження військовослужбовцями військової служби (згідно з Додатком 1).

Відповідно до Додатку 1 до наказу № 64-ВС від 28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 проведено коригування заборгованості з згідно наказом № 64-ВС від 28 жовтня 2025 року з 03 травня 2024 року по 20 вересня 2024 року та з 30 вересня 2024 року по 05 вересня 2025 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1351-3878 від 19 лютого 2024 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 17 липня 2025 року становить 47 000 грн, із якої: 20 000 грн - основний борг, 27 000 грн - залишок відсотків.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 віл 02 вересня 2017 року, виданого Генічеським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 109.

Відповідно до копії посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , витягу з наказу командира військової частини № 246 від 03 вересня 2025 року, довідки № 45/1645 від 25 серпня 2025 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом з 15 липня 2015 року.

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 46/2176 від 08 вересня 2025 року, ОСОБА_2 в період з 24.02.2022 по 08.07.2022, з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 26.01.2023, з 17.03.2023 по 23.07.2023, з 04.08.2023 по 14.08.2023, з 26.08.2023 по 28.08.2023, з 16.10.2023 по 06.01.2024, з 31.01.2024 по 13.02.2024, з 16.02.2024 по 02.05.2024, з 03.05.2024 по 20.09.2024, з 30.09.2024 по дату видачі довідки (08.09.2025) брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держав у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 13 квітня 2016 року ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає не в повній мірі.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) викладено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не заперечується, що 19 лютого 2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб сайту https://creditkasa.ua укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1351-3878, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20 000 грн на строк 300 днів з процентною ставкою 2,50% в день.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звільняється від нарахування відсотків на підставі норми частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Однак, з таким висновком суду в повній мірі погодитися неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Вказаний Закон набрав чинності згідно із Законом України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", 18 травня 2024 року.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Як вбачається з матеріалів справи, чоловік відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з 16 жовтня 2024 року є військовослужбовцем та проходить службу у Збройних Силах України з 15 липня 2015 року, що підтверджується копіями посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , витягу з наказу № 246 від 03 вересня 2022 року, довідки ВЧ від 25 серпня 2025 року № 45/1645.

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 46/2176 від 08 вересня 2025 року, ОСОБА_2 в період з 24.02.2022 по 08.07.2022, з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 26.01.2023, з 17.03.2023 по 23.07.2023, з 04.08.2023 по 14.08.2023, з 26.08.2023 по 28.08.2023, з 16.10.2023 по 06.01.2024, з 31.01.2024 по 13.02.2024, з 16.02.2024 по 02.05.2024, з 03.05.2024 по 20.09.2024, з 30.09.2024 по дату видачі довідки (08.09.2025 р.) брав участь у заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держав у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Отже, з огляду на надані відповідачем документи суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для звільнення її від нарахованих процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

Разом з цим, з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за відсотками нарахована з 19 лютого 2024 року по 07 травня 2024 року та з 08 липня 2024 року по 14 грудня 2024 року.

Крім того, при зверненні до суду першої інстанції із заявою про зменшення позовних вимог, позивачем враховано строк проходження чоловіком відповідача строку проходження військової служби з 03 травня 2024 року по 20 вересня 2024 року та з 30 вересня 2024 року по 08 вересня 2025 року, та здійснено коригування в частині списання відсотків, розмір яких зменшено до 27 000 грн.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача нараховано з 19 лютого 2024 року, а положення частини 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо надання пільг дружинам (чоловікам) військовослужбовців набрав чинності згідно із Законом України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" 18 травня 2024 року, відтак висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором за період з 19 лютого 2024 року по 07 травня 2024 року є помилковим.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, керуючись частиною четвертою статті 367 ЦПК України, колегія суддів, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом за вказаний період, не може погодитися з його правильністю, з огляду на таке.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно з пунктом 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як вбачається із вищевказаних змін у законодавстві, що регулюють питання споживчого кредитування, починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має становити не більше 2,5%; з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5%; з 20 серпня 2024 року - не більше 1%.

Перевіряючи розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом, встановлено, що позивачем розмір заборгованості за нарахованими процентами обраховано за період з 19 лютого 2024 року по 05 березня 2024 року за ставкою 2,25 % на день, з 06 березня 2024 року до 07 травня 2024 року - за ставкою 2,5 % на день, з 08 травня 2024 року до 18 травня 2024 року відсотки не нараховувалися.

Визначаючи розмір заборгованості, колегія суддів, з урахуванням вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", виходячи з того, що денна ставка відсотків, починаючи 24 грудня 2023 року має бути не більше 2,5%; з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5%; з 20 серпня 2024 року - не більше 1%, встановила, що заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 19 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, оскільки за цей період позивачем здійснено розрахунок, виходячи із процентної ставки 2,25-2,50 % в день.

Разом з тим, наведені позивачем розрахунки заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 22 квітня 2024 року по 07 травня 2024 року, що проведені за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом, не узгоджуються із приписами Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

Таким чином, враховуючи те, що розмір заборгованості відповідача за відсотками за період 19 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року становить 14 500 грн, з урахуванням максимального розміру денної процентної ставки, за період з 22 квітня 2024 року по 07 травня 2024 року розмір процентів, які підлягають нарахуванню становить 19 300 грн (14 500 + (16 днів х (20 000 грн х 1,5%).

Крім того, апеляційний суд враховує здійснені відповідачем оплати 05 березня 2024 року на суму 7 200 грн та 23 березня 2024 року - на суму 9 000 грн, та приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за відсотками за користування кредитом, що підлягає стягненню на користь позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс", становить 3 100 грн (19 300 грн - 7 200 грн - 9 000 грн).

Разом з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом за період з 21 вересня 2024 року по 29 вересня 2024 року, який не охоплено безпосередньою участю чоловіка відповідачки - ОСОБА_2 у антитерористичній операції у розумінні частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з огляду на таке.

Як вбачається із довідки про безпосередню участь ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 46/2176 від 08 вересня 2025 року, останній, зокрема в період з 03.05.2024 по 20.09.2024, з 30.09.2024 по дату видачі довідки (08.09.2025) брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держав у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 з 30 вересня 2024 по дату видачі довідки (08.09.2025) продовжував брати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держав у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що стало підставою для видачі довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відтак період, на який посилається скаржник, не можна розцінювати як такий, що позбавляє особу право на пільги, гарантовані частиною 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З урахуванням зазначеного, рішення суду в оскарженій частині на підставі п.1, 2 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача відсотків за користування кредитом у розмірі 3 100 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 100 грн, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 190 грн 37 коп. (49,14 % задоволених позовних вимог), і відповідно збільшити стягнуту судом першої інстанції суму судового збору за подання позовної заяви.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" підлягає частковому задоволенню, з відповідача ОСОБА_1 на його користь слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 521 грн 42 коп. (4 542 грн х 11,48 %).

Керуючись статтями 367, 376, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс"задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс"заборгованість за відсотками за договором про відкриття кредитної лінії №1351-3878 від 19 лютого 2024 року у розмірі 3 100 грн.

Збільшити стягнуту судом першої інстанції із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс"суму судового збору за подання позовної заяви із 1 030 грн 73 коп. до 1 190 грн 37 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс"судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 521 грн 42 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: В.В. Майданік

І.В. Склярська