К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2026 року місто Київ

справа № 363/5216/25

апеляційне провадження № 22-ц/824/5413/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області у складі судді Чіркова Г.Є. від 12 листопада 2025 року у справі за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, про витребування земельної ділянки лісового фонду із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

4 вересня 2025 року керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, про витребування земельної ділянки лісового фонду із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 вересня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2025 року позовну заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації залишено без руху.

Ухвала мотивована тим, що Законом України "Про внесеня змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, який набрав чинності 9 квітня 20025 року, було внесено зміни, зокрема, до статей 261, 388, 390 і 391 ЦК України.

З огляду на зазначені норми закону, які мають зворотну дію в часі, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання: експертно-грошових оцінок спірних земельних ділянок, здійснених у порядку визначеному законом та чинних на дату подання позовної заяви; уточненого позову із визначенням його ціни в розмірі вартості спірного майна, відповідно до вказаних оцінок та з доплатою судового збору у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір"; документів про внесення прокурором або Вишгородською районною державною адміністрацією, в інтересах якої подано позов, на депозитний рахунок Вишгородського районного суду Київської області грошових коштів у розмірі вартості спірних земельних ділянок, відповідно до їх експертно-грошових оцінок.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року позовну заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що зазначені в ухвалі суду від 29 жовтня 2025 року недоліки позовної заяви прокурором не усунуто та не подано позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що позовна заява обґрунтована та підтверджена доданими документами, з яких убачається, що спірна земельна ділянка відведена за рахунок земель лісогосподарського призначення, без її вилучення з постійного користування лісогосподарського підприємства та без зміни цільового призначення. У зв`язку з цим ціна позову визначена як для земель лісогосподарського призначення, виходячи з показників нормативної грошової оцінки таких земель.

Скаржник вказує, що за відсутності доказів ринкової вартості спірної земельної ділянки суд першої інстанції мав застосувати положення частини 2 статті 176 ЦПК України, яка не передбачає залишення позовної заяви без руху.

Крім того, на думку скаржника, суд безпідставно залишив позовну заяву без руху, а згодом - без розгляду з підстав ненадання доказів внесення коштів на депозитний рахунок суду, не врахувавши, що такий обов`язок виникає лише у разі витребування майна від добросовісного набувача.

Також скаржник стверджує, що відповідачі не є добросовісними набувачами, оскільки отримали спірні земельні ділянки не за відплатними договорами, а на підставі рішень сільської ради, яка не мала відповідних повноважень.

Окрім того, скаржник наголошує, що питання добросовісності відповідачів має вирішуватися судом під час розгляду справи по суті, а не на стадії підготовчого провадження.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_15 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Прокурор Недвига Н.О. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, позиція суду апеляційної інстанції та застосовані норми права

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду від 18 квітня

2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 5 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17.

9 квітня 2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року (далі - Закон України № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року), яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.

Згідно з частиною 5 статті 390 ЦК України, в редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року, суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Абзацом другим частини 4 статті 177 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року, встановлено, що у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини 2 статті 185 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).

У пункті 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі у частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка

земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2025 року в справі № 523/14914/24 вже вказував, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини 5 статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини 5 статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню. У випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини 5 статті 390 ЦК України не застосовуються.

Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини 5статті 390 ЦК України. Натомість, у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини 5 статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

У даній справі, що переглядається, при зверненні із позовом прокурор вказував про наявність підстав для витребування у відповідачів спірних земельних ділянок.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що справа не стосується питання про зворотну дію закону в часі. За змістом пункту 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Також поза увагою суду залишилось те, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду встановлений у нормах матеріального права, зокрема у частині 5 статті 390 ЦК України, яка поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому, у випадку подання та

розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини 5статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

З матеріалів справи убачається, що у позовній заяві прокурор посилається на недобросовісність набувачів спірної земельної ділянки. Зокрема, вказує, що добросовісність відповідачів включається, оскільки останні не придбавали спірні земельні ділянки за відплатними договорами, а набули їх вперше на підставі рішення сільської ради. Відповідачі в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для лісу природних ознак (наявності лісової (деревної) рослинності) спірних земельних ділянок знали або, проявивши розумну обачність, могли і зобов`язані були знати про те, що ліс і ділянки вибули з володіння держави з порушенням вимог закону.

Оскільки прокурор обґрунтовує позов недобросовісністю набувачів, то положення частини 5 статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються. Водночас, питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд зробив неправильний висновок про залишення позову без розгляду.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді: