ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 707/474/22

провадження № 61-15835св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (відповідач за об`єднаними позовами),

відповідач - ОСОБА_2 (позивач за об`єднаним позовом),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (позивачка за об`єднаним позовом, відповідачка за об`єднаними позовом), Мошнівська ОТГ Тубільцівський старостинський округ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня 2025 року у складі судді Тептюка Є. П. та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.

Зміст позовних заяв та їх обґрунтування

1. У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Мошнівська ОТГ Тубільцівський старостинський округ, про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та її поділ.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що він є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно набуте ним на підставі договору дарування від 21 жовтня 2009 року. Власником іншої частини домоволодіння є ОСОБА_3 .

3. Власником земельної ділянки, яка розташована на

АДРЕСА_1 , кадастровий № :02:002:0482, на якій знаходиться належна йому частина домоволодіння, є ОСОБА_2 .

4. Вважав, що йому має належати і відповідна 1/2 частина земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий № :02:002:0482, площею 0,3625 га, на якій розташоване домоволодіння.

5. З огляду на наведене та враховуючи уточнення позовних вимог,

ОСОБА_1 просив суд: визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована на АДРЕСА_1 , кадастровий № :02:002:0482; поділити зазначену земельну ділянку відповідно до висновку експерта ТОВ «Контакт-сервіс» № 05/23/Буд від 02 жовтня 2023 року за варіантом № 2; зобов`язати ОСОБА_3 знести незаконно побудовані приміщення, а саме: літній душ літера «К», вбиральня літера «Ж» та коптильня.

6. У січні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Мошнівська ОТГ Тубільцівський старостинський округ, про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ.

7. Посилаючись на належність їй на праві власності 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 згідно з договором дарування від 21 жовтня 2009 року, ОСОБА_3 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила суд: поділити земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 , кадастровий № :02:002:0482, відповідно до висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня 2024 року відповідно до 1 варіанту; визнати за нею право власності та виділити в натурі земельну ділянку, площею 0,0587 га, за вказаною адресою, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження

від 13 травня 2024 року блакитним кольором, земельна ділянка № НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності та виділити в натурі земельну ділянку, площею 0,0587 га, за вказаною адресою, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня 2024 року сірим кольором, земельна ділянка № НОМЕР_2 ; визнати за

ОСОБА_2 право власності та виділити в натурі земельну ділянку, площею 0,2451 га, за вказаною адресою, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження

від 13 травня 2024 року рожевим кольором, земельна ділянка № НОМЕР_3 ; встановити постійні та безоплатні сервітути по земельній ділянці ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 для доступу ОСОБА_2 до його земельної ділянки, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня 2024 року жовтим кольором; зобов`язати ОСОБА_1 облаштувати з його частини драбину за власний рахунок; зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати або перенести літній душ літера «К», вбиральню літера «Ж».

8. У зв`язку з належністю їй частини житлового будинку з надвірними спорудами, вважала, що їй має належати і частина земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0482, площею 0,0587 га, яка необхідна для розміщення та обслуговування належного їй нерухомого майна. Земельна ділянка такої ж площі має належати і ОСОБА_1 , решта земельної ділянки площею 0,2451 га має залишитися у власності їхнього батька.

9. У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про поділ в натурі земельної ділянки, у якому просив: поділити земельну ділянку на АДРЕСА_1 , кадастровий

№ :02:002:0482, площею 0,3625 га, в натурі відповідно до висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня 2024 року відповідно до 1 варіанту; виділити ОСОБА_3 в натурі земельну ділянку, площею 0,0587 га, за вказаною адресою, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня

2024 року блакитним кольором, земельна ділянка № НОМЕР_1 ; виділити ОСОБА_1 в натурі земельну ділянку, площею 0,0587 га, за вказаною адресою, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня 2024 року сірим кольором, земельна ділянка № НОМЕР_2 ; - виділити ОСОБА_2 в натурі земельну ділянку, площею 0,2451 га, за вказаною адресою, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня 2024 року рожевим кольором, земельна ділянка № НОМЕР_3 ; встановити постійні та безоплатні сервітути по земельній ділянці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для доступу ОСОБА_2 до його земельної ділянки, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13 травня

2024 року жовтим кольором; зобов`язати ОСОБА_1 облаштувати з його частини драбину за власний рахунок; зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати або перенести літній душ літера «К», вбиральня літера «Ж».

10. На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначав, що 28 лютого 2006 року він набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 , який 21 жовтня 2009 року подарував своїм дітям - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , по 1/2 частині кожному.

11. Рішенням Тубільцівської сільської ради Черкаського району від 21 грудня 2009 року йому було надано у власність земельну ділянку, площею 0,3625 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства по фактичному користуванню.

12. 13 липня 2010 року він отримав держаний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,3625 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий

№ :02:002:0482.

13. Зазначав, що він не заперечує щодо необхідності виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як власникам домоволодіння на АДРЕСА_1 , частини спірної земельної ділянки, необхідної для розміщення та обслуговування належного їм нерухомого майна. Однак, вважав, що необхідно здійснювати поділ, виходячи з дійсних розмірів нерухомого майна, для обслуговування якого виділяється земельна ділянка.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

14. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ відмовлено.

15. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ відмовлено.

16. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про поділ в натурі земельної ділянки відмовлено.

17. Рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю позовних вимог ОСОБА_1 . Суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка не була предметом договору відчуження нерухомості, а належала дарувальнику на час її відчуження лише на праві постійного користування, отже безпідставними є доводи ОСОБА_1 про перехід до нього права власності на всю 1/2 частину земельної ділянки площею 0,3625 га, а не на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для розміщення й обслуговування об`єкту дарування. Водночас, встановити, який розмір земельної ділянки, необхідний для розміщення і обслуговування подарованої частини домоволодіння, та визначити ту частину земельної, яка необхідна для обслуговування подарованої частини будинку суд позбавлений можливості, оскільки з клопотанням про призначення відповідної експертизи ОСОБА_1 до суду не звертався. Додатково зауважено про неналежний суб`єктний склад справи за позовом ОСОБА_1 , з огляду на те, що останній просить суд зобов`язати третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, знести належні їй будівлі.

18. Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суд вважав необґрунтованими належними, достатніми та допустимими доказами. Висновок експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного

земельно-технічного дослідження від 13 травня 2024 року, який був виконаний судовим експертом Окрепкою А. І. на замовлення ОСОБА_2 в ТОВ «ГІСМАП», визнаний судом неналежним доказом. Встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування подарованої частини домоволодіння та визначити ту частину земельної, яка необхідна для обслуговування подарованої частини будинку та надвірних споруд суд також позбавлений можливості, оскільки належного доказу, який надав би можливість встановити відповідні розміри земельної ділянки суду не надані, а з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду не зверталися.

19. При вирішенні вимог про встановлення сервітутів для доступу ОСОБА_2 до земельної ділянки через земельні ділянки, які пропонує експерт для виділу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суд зазначив, що у судовому засіданні ОСОБА_3 повідомила суду та наполягала на тому, що до спірної земельної ділянки можливий під`їзд не лише зі сторони АДРЕСА_1 , а і з іншого краю земельної ділянки.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

20. Постановою Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Чакалова А. К. відхиллено. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня 2025 року залишено без змін.

21. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позовних вимог. Водночас, апеляційний суд зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції в частині визнання неналежним доказом висновку експерта № 1305/24, оскільки вказане експертне дослідження стосується предмету доказування у справі про поділ в натурі земельної ділянки в аспекті встановлення можливих варіантів поділу спірного майна. Однак зауважив про відсутність підстав вважати його таким, що відповідає наявним у справі доказам, з огляду на те, що він не враховує при визначення варіантів поділу земельної ділянки в натурі з обов`язковим встановленням сервітуту можливість вирішення також питання про проїзд до земельної ділянки, яка виділяється ОСОБА_2 , і без обтяження сервітутом земельних ділянок інших осіб, за рахунок проїзду по дорозі з тильної сторони спірної земельної ділянки.

22. Експертний висновок ТОВ «Контакт-сервіс» № 05/23/Буд від 02 жовтня

2023 року не враховує цільове призначення спірної земельної ділянки та обґрунтовано не аргументує чому саме для обслуговування нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 84 кв. м, з надвірними спорудами, необхідно виділяти саме земельну ділянку площею по 0,1813 га для кожного з двох співвласників. Інших клопотань перед судом першої та апеляційної інстанції про проведення експертизи, зокрема повторної чи додаткової, жодна із сторін у справі не заявляла

Узагальнені доводи касаційної скарги

23. 12 грудня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року скасувати частково і ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, в іншій частині судові рішення залишити без змін.

24. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі

№ 523/9076/16-ц, від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 та

від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17, зокрема щодо неврахування принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили зібрані у справі докази і не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, вказує, що справа має виняткове значення для первісного позивача, оскільки у випадку відмови в задоволенні його позову, він не зможе належним чином користуватись своїм житловим будинком, який знаходиться на спірній земельній ділянці.

25. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій безпідставно не урахували принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку чи споруди. Акцентує увагу на імперативних приписах Земельного кодексу України щодо переходу права власності на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, навіть коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість.

26. Вважає, що заявлені ним вимоги про знесення незаконно побудованих приміщень відповідають висновку експертизи від 02 жовтня 2023 року

№ 05/23/Буд, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс». Призначення зазначеної експертизи визнано судом апеляційної інстанції законним. Натомість ухвала про призначення повторної експертизи була скасована судом апеляційної інстанції.

27. Додатково посилається на необґрунтованість відмови у задоволенні поданої ним заяви про відвід колегії суддів апеляційного суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28. Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

29. Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 707/474/22, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

30. 23 січня 2026 року матеріали цивільної справи № 707/474/22 надійшли на адресу Верховного Суду.

31. Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

32. 30 січня 2026 року ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат

Чакалов А. К., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 . До матеріалів відзиву додано підтвердження про направлення відзиву через підситему «Електронний суд» лише ОСОБА_1 , доказів про його направлення іншим учасникам справи не надано.

33. Відповідно до частини першої статті 395 ЦПК Україниучасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

34. Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

35. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (частина п`ята статті 178, частина четверта статті 395 ЦПК України).

36. Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені статтею 183 ЦПК України. Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік вказаний у цій статті та інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

37. Відповідно до четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

38. Ураховуючи наведене, поданий ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат

Чакалов А. К., через підсистему «Електронний суд», відзив на касаційну скаргу не відповідають вимогам статті 395 ЦПК України, а тому підлягає поверненню без розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

39. Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28 лютого 2006 року, ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 .

40. Відповідно до договору дарування від 21 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Веліковим А. І., ОСОБА_2 подарував зазначений житловий будинок з надвірними спорудами своїм дітям - ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 , по 1/2 частині кожному.

41. Земельна ділянка, площею 0,3625 га, на АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :02:002:0482, предметом дарування не була.

42. Згідно з експлікацією земельної ділянки, зазначеної в технічному паспорті на домоволодіння по АДРЕСА_1 , загальна площа присадибної земельної ділянки складає 973 кв. м (0,0973 га).

43. Рішенням Тубільцівської сільської ради Черкаського району від 21 грудня 2009 року ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства по фактичному користуванню, площею 0,3625 га, в тому числі ріллі - 0,2551 га, забудованих земель 0,1074 га, з них під будівлями 0,0132 га.

44. 13 липня 2010 року ОСОБА_2 отримав держаний акт ЯИ № 61869 на право власності на земельну ділянку площею 0,3625 га на

АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий

№ :02:002:0482.

45. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2021 року проведено реальний розподіл житлового будинку з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 .

46. У власності ОСОБА_1 перебувають: у житловому будинку літ. «А-І» житлові кімнати № 5, площею 10,7 кв. м, № 6, площею 17,9 кв. м, ванна кімната

№ 7,площею 3,1 кв. м, 1/2 частина приміщення кухні, площею 6,95 кв. м, загальна площа цієї частини житлового будинку становить 38,65 кв. м, льох літ. «Г», навіс літ. «Д», літній душ літ. «И», хвіртка №1, хвіртка №4, огорожа №1, частина огорожі №2, свердловина №6, вигрібна яма №5, які у додатках №2 та №3 до висновку судової експертизи позначені блакитним кольором.

47. У власності ОСОБА_3 перебувають: у житловому будинку літ. «А-І» житлові кімнати № 3, площею 17,6 кв. м, № 4, площею 10,5 кв. м, 1/2 частина приміщення кухні № 1-2, площею 6,95 кв. м, загальна площа частини житлового будинку становить 35,05 кв. м, в прибудові літ. «а» веранда № 1, літня кухня літ. «Б», ганок з козирком б/н, прибудова літ. «б», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «К», сарай літ. «В», ворота №1, свердовина № 3, частина огорожі

№ 2, які у додатках № 2 та № 3 до висновку судової експертизи позначені зеленим кольором.

48. Згідно з висновком експерта ТОВ «Контакт-сервіс» № 05/23/Буд

від 02 жовтня 2023 року є технічна можливість розділити земельну ділянку площею 0,3625 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :02:002:0482, відповідно до часток співвласників (по 1/2) за двома варіантами розподілу, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 0,1813 га кожному з встановленням відповідних сервітутів.

49. Висновок експерта № 1305/24 від 13 травня 2024 року не враховує при визначення варіантів поділу земельної ділянки в натурі з обов`язковим встановленням сервітуту, можливість вирішення питання про проїзд до земельної ділянки, яка виділяється, без обтяження сервітутом земельних ділянок інших осіб, за рахунок проїзду по дорозі з тильної сторони спірної земельної ділянки.

Позиція Верховного Суду

50. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

51. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

52. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

53. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

54. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

55. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

56. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

57. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

58. Колегія суддів зауважує, що згідно з доводами касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, справа переглядається лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 .

59. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

60. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

61. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

62. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

63. Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

64. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю(частина перша статті 356 ЦК України).

65. Згідно з частинами першою - третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

66. Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

67. Згідно зі статтею 120 ЗК України, у редакції, яка діяла на момент укладення між сторонами договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами частини житлового будинку, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

68. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

69. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

70. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

71. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння на АДРЕСА_1 . Право власності набуте ними на підставі договору дарування житлового будинку від 21 жовтня 2009 року, укладеного зі

ОСОБА_2 . Земельна ділянка, на якій розташоване спірне домоволодіння, не була предметом зазначеної цивільно-правової угоди. На той час вона належала Тубільцівській сільській раді.

72. Після укладення договору дарування рішенням Тубільцівської сільської ради Черкаського району від 21 грудня 2009 року ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства по фактичному користуванню, площею 0,3625 га, в тому числі ріллі - 0,2551 га, забудованих земель 0,1074 га, з них під будівлями 0,0132 га.

73. 13 липня 2010 року ОСОБА_2 отримав держаний акт ЯИ № 61869 на право власності на земельну ділянку площею 0,3625 га на

АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий

№ :02:002:0482.

74. Звертаючись до суду з позовом у справі, що переглядається,

ОСОБА_1 , посилаючись на наявність у нього права на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому нерухоме майно (частина будинку), просив суд визнати за ним право власності на 1/2 такої земельної ділянки, поділити її та зобов`язати іншого співвласника - ОСОБА_3 знести частину незаконно побудованих приміщень.

75. Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

76. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі

№ 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

77. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

78. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

79. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

80. Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

81. Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі

№ 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

82. Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд уповноважений вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та питання про їх задоволення. Без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

83. Встановивши, що ОСОБА_3 , яка є іншим співвласником домоволодіння, що розташоване на спірні земельній ділянці, та яку позивач ОСОБА_1 просить суд зобов`язати вчинити дії щодо знесення відповідних споруд та поділити земельну ділянку, не залучена до участі у справі в якості відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли достатньо обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення таких позовних вимог ОСОБА_1 .

84. Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи. Водночас, позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідними вимогами до належного відповідача (відповідачів).

85. Суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню та надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, дійшли загалом правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

86. Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

87. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

88. В частині доводів касаційної скарги про розгляд справи в суді апеляційної інстанції неповноважним складом суду, якому було заявлено, на думку заявника, обґрунтований відвід, колегія суддів зауважує наступне.

89. Подана 04 липня 2025 року заява ОСОБА_1 про відвід суддів

Фетісової Т. Л., Гончар Н. І. та Сіренка Ю. В. була належним чином розглянута судом апеляційної інстанції з урахуванням положень частини третьої статті 40 ЦПК України. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що наведені заявником підстави неможливості зазначених суддів брати участь у розгляді справи (участь у розгляді іншої апеляційної скарги, некомпетентність) є необґрунтованими та ґрунтуються на припущеннях.

90. Ухвала Черкаського апеляційного суду від 14 липня 2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 04 липня 2025 року про відвід колегії суддів Фетісової Т. В., Гончар Н. І. та Сіренка Ю. В. постановлена з належним обґрунтуванням відсутності підстав для відводу суддів.

91. Верховний Суд наголошує на тому, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

92. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

93. Висновки судів попередніх інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

94. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, ураховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі

№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі

№ 910/8115/19(910/13492/21)).

95. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

96. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

97. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_1 ,які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в оскарженій частині.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 травня

2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада

2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович