Справа №485/468/25
Провадження № 22-ц/812/375/26
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Шурмою Є.С.,

за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт»

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Бодровою О.П., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі - ТОВ «ЮТС-Агропродукт») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що 11 вересня 2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райз-Південь" (далі - ТОВ "Райз-Південь) був укладений договір оренди земельної ділянки, за яким позивачем передано вказаному товариству в оренду земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0090 та :02:000:0091, площею 5,38 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (колишньої Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області).

28 липня 2017 року на підставі додаткової угоди № 3500002 до договору оренди землі від 15 травня 2012 року, укладеної між нею, орендарем ТОВ "Райз-Південь" та ТОВ "ЮТС-Агропродукт", до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору оренди, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди.

Відповідно до п. 4.1 договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 10% нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14517,94 грн за рік оренди.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того яка з подій сталася раніше). При цьому коефіцієнт індексації для орендної платті застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше).

Згідно п. 4.5. Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у такі строки з 01 серпня по 31 грудня кожного року.

Відповідач, починаючи з 2022 року по цей час не виконує зобов`язання в частині нарахування та виплати орендної плати.

Посилаючись на систематичну несплату орендної плати, позивачка просила розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0090 та :02:000:0091, стягнути з відповідача ТОВ "ЮТС-Агропродукт" заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки з урахуванням індексації у загальному розмірі 68933,12 грн, а також стягнути судовий збір.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2025 року залучено до участі у справі співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» (далі - ТОВ «Перемога -Плюс»).

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки кадастрові номери :02:000:0090, площа 0,7905 га, та :02:000:0091, площа 4,5877 га, загальна площа 5,38 га, укладений між ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_1 , від 11 вересня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3500002 від 28 липня 2017 року до договору оренди землі від 11 вересня 2012 року), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перермога - Плюс» на підставі договору №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.

Стягнуто з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 23 969,91 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 11 вересня 2012 року за 2023-2024 роки.

Стягнуто з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 1026,73 грн судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Перемога - Плюс» на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням договору. При цьому суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, що несплата орендної плати за вказаний період була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.

Водночас суд визнав, що у 2022 році передані в оренду відповідачу земельні ділянки перебували на тимчасово окупованій території, через що орендар об`єктивно не міг ними користуватися, тому за цей період орендна плата не підлягає стягненню.

Копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію 12 квітня 2022 року СВ СБУ в Херсонській області кримінального провадження № 0000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України, за фактом незаконного заволодіння військовослужбовцями російської федерації майном « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що є зареєстрованим місцем знаходження відповідача, не є доказом на підтвердження не здійснення відповідачем сільськогосподарської діяльності на території Снігурівської ОТГ, зокрема с.Павлівка.

Серед іншого відповідач, посилається на розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року №24.

Разом з тим, суд вважає, що відповідне розпорядження саме по собі не є правовою підставою для звільнення відповідача від виконання договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки. Це розпорядження носить виключно організаційно-декларативний характер та передбачає включення суб`єктів господарювання до переліку таких, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, для цілей звернення до державних органів чи участі в програмах підтримки. Таке розпорядження, не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності, не скасовує зобов`язань, які покладені на нього договором оренди землі, та не містить жодної імперативної норми щодо автоматичного припинення чи призупинення нарахування та сплати орендної плати.

У самому розпорядженні зазначено, що воно підлягає затвердженню на сесії обласної ради. При цьому, відповідачем не надано доказів того, що розпорядження було належним чином затверджене та набуло чинності в установленому законом порядку.

Сам факт включення до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, не встановлює жодного факту, що безпосередньо впливає на зобов`язання відповідача за спірним договором оренди та не свідчить про неможливість виконання саме обов`язку зі сплати орендної плати.

Отже, посилання на розпорядження Херсонської обласної ради не є належним і достатнім доказом для звільнення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань за договором оренди земельної ділянки за вказані роки.

Доказів обстеження земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, визнання непридатними, звільнення від оподаткування у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами відповідач суду не надав.

Щодо листа Торгово- промислоаво палати України ( далі -ТПП України) від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, який є загальним офіційним документом і на який посилається відповідач.

Суд зазначає, що цей лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Той факт, що ТПП України засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).

Доказів засвідчення сертифікатом Торгово-промислової палати України за зверненням ТОВ «ЮТС-Агропродукт» наявності форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання ним зобов`язань за даним конкретним випадком, немає.

За даними акту візуального обстеження №74 від 26 серпня 2025 року, в результаті обстеження Комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка з кадастровими номерами :02:000:0090, :02:000:0091, яка належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , використовується за цільовим призначенням, зібраний врожай соняшника 2025 року, про що складено відповідний акт візуального обстеження і проведено фотофіксацію стану ділянок.

Вказане спростовує доводи відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» про те, що земельна ділянка була або є забрудненою вибухонебезпечними предметами у 2023-2024 роках. У такому разі відповідач мав би надати докази щодо її розмінування.

Правом на подачу відзиву позивач та відповідач ТОВ «Перемога Плюс» не скористалися.

Про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції учасники справи повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку.

В силу приписів частини 2 статті 372 ЦПК України справу розглянуто за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 5,38 га, розташована в межах території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0090 та :02:000:0091, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 067965, виданого Снігурівською райдержадміністрацією 18 жовтня 2004 року (а.с.8).

11 вересня 2012 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди зазначеної земельної ділянки, за умовами якого передала земельну ділянку останній в оренду строком на 15 років /а.с.9-10/.

28 липня 2017 року була укладена додаткова угоди №3500002 до Договору оренди землі від 11 вересня 2012 року, відповідно до якої орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «Райз-Південь», новий орендар - ТОВ «ЮТС-Агропродукт» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0090 та :02:000:0091 (а.с.11-14).

Так, відповідно п.3.1. додаткової угоди, договір укладено строком до 30 листопада 2029 року.

Згідно пунктів 4.1., 4.2. додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14517,94 грн за рік оренди. З цієї суми орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше) (п.4.4.).

Відповідно до п.4.5. орендна плата вноситься орендарем у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року.

Пунктом 9.4. угоди на орендаря покладено обов`язок вчасно сплачувати всі належні за договором орендні платежі, тобто до 31 грудня кожного року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №392440075 від 27 серпня 2024 року, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0090 було зареєстровано за ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на підставі додаткової угоди від 28 липня 2017 року (а.с.15).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №392440293 від 27 серпня 2024 року, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0091 було зареєстровано за ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на підставі додаткової угоди від 28 липня 2017 року (а.с.16).

17 квітня 2025 року відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт» відчужив право оренди вказаної земельної ділянки позивачки ТОВ «Перемога -Плюс» на строк один рік, що підтверджується договором №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок (а.с.93-100).

Положеннями п.2.3., 5.1 Договору № 1704/25-21 до покупця переходять усі права й обов`язки Орендаря щодо земельних ділянок за Договорами оренди землі (із змінами та доповненнями додатковими угодами; договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом 1 (одного) року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань - до повного їх виконання.

Згідно інформаційної довідки № 429734164 від 03 червня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0091 було зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21 (а.с.40).

Згідно інформаційної довідки № 429734048 від 03 червня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0090 було зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21 (а.с.41).

Відповідно до акту візуального обстеження №74 від 26 серпня 2025 року, складеного за результатами обстеження Комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка з кадастровими номерами :02:000:0090, :02:000:0091, яка належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , використовується за цільовим призначенням, зібраний врожай соняшника 2025 року. Проведено фотофіксацію стану ділянок. Пільга зі сплати земельного податку за вказані земельні ділянки у 2022-2025 роках не надавалась ( а.с. 168,169).

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належними доказами факт несплати йому відповідачем ТОВ «Ютс-Агропродукт» орендної плати за 2023-2024 рр. За такого у нього є право на стягнення з вказаного відповідача орендної плати за ці роки та розірвання договору оренди землі через систематичну несплату орендної плати.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із істотних умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За положеннями частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, яка переглядається, відповідач не заперечував факту несплати позивачу орендної плати, передбаченої умовами Договору, але причиною такого зазначав неможливість використання земельної ділянки, переданої в оренду, у зв`язку із перебуванням її в межах тимчасово окупованої рф території у 2022 року, а в подальшому через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами. Орендована земельна ділянка розташована на території Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області.

Так, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє по сьогодні.

За наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада, в межах якої розташована земельна ділянка позивача, віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 4 березня по 11 листопада 2022 року.

Наступним наказом Міністерства розвитку громад і територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівську місцеву територіальну громаду після деокупації, починаючи з 11 листопада 2022 року, віднесено до територій, на яких можливим є ведення бойових дій.

Пунктами 41,42 Договору оренди землі, сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Після введення на території країни воєнного стану Торгово-промисловою палатою України на своєму офіційному сайті розміщено загальний офіційний лист, для всіх кого це стосується, від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України.

У листі Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

07 жовтня 2022 року Миколаївська обласна рада прийняла рішення № 9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин», яким визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення.

До переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, включені юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано у межах території Миколаївської області.

Частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 вказано, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21».

Відповідно до положень частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 зазначено, що норма частини 6 статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.

Обставини, зазначені у нормі частини 6 статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною 6 статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що відсутність у частині 6 статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Той факт, що ТПП України у листі від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22 сертифікат ТПП України не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом бо договором.

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП України, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП України, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Відповідно до частин 1, 3 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Є загальновідомою та не потребує доказування, що територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, де розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Ця обставина не заперечувалась сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 7 червня 2024 року «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі ДСНС).

За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачу, є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.

Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться передана позивачем у користування земельна ділянка, як встановив суд, перебувала у тимчасовій окупації по 11 листопада 2022 року, відлік періоду визнання цієї території забрудненою вибухонебезпечними предметами почався з 01 грудня 2022 року.

Акт про обстеження земельної ділянки, що знаходиться в оренді відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт», операторами протимінної діяльності та визнання її придатною для використання відсутній.

Проаналізувавши наведені обставини та норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає встановленим, що територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходяться спірні земельні ділянки, в період 2023-2024 років віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключає їх безпечне використання ТОВ «ЮТС- Агропродукт» як орендарем для отримання сільськогосподарської продукції.

Враховуючи наведене та встановлені колегією суддів обставини справи, слід визначити, що земельні ділянки, які знаходяться в межах громади, що визнана як місце забруднення чи імовірного забруднення вибухонебезпечними предметами, не могла бути використана ТОВ «ЮТС- Агропродукт» за умовами договору оренди в період 2023-2024 років, внаслідок чого ТОВ «ЮТС- Агропродукт» як орендар майна звільняється від орендної плати за цей час, як з підстав, визначених законом, так і за умовами договору оренди, які узгоджені його сторонами.

Наданий на підтвердження доводів позову позивачем акт візуального обстеження №74 від 26 серпня 2025 року, складений в результаті обстеження Комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з проведенням фотофіксації стану ділянок з`ясовано, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0090, :02:000:0091, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , використовуються за цільовим призначенням, зібрано врожай соняшника 2025 року, проте таке не свідчить про користування відповідачем ( обробіток, сівба та збирання врожаю) цими земельними ділянками у 2023 та 2024 роках.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що у ТОВ «ЮТС- Агропродукт» відсутня вина за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, оскільки орендар не міг користуватися у цей час орендованим майном із незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з тим, що після деокупації 11 листопада 2022 року територія, на якій розташована спірна земельна ділянка, є територією, ймовірно забрудненою вибухонебезпечними предметами, тому орендар не провів посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю.

Такі обставини з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачеві за 2023- 2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки невиконання обов`язків орендарем відбулося не з вини останнього, а через настання обставин, що перешкоджають використанню орендованої земельної ділянки за призначенням.

З урахуванням вказаного вимоги позивача про стягнення орендної плати за 2023-2024 рр. та розірвання договору оренди землі є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не є боржником за зобов`язаннями, передбаченими за цими договорами оренди землі, а тому не повинен бути відповідачем за цим позовом, сплачувати судові витрати за рішенням суду, оскільки відчужили право оренди ТОВ «Перемога- Плюс», колегією суддів відхилюються, так як між сторонами спірні правовідносини стосуються періоду 2022-2024 років, тобто часу, який передував відчуженню права оренди землі (квітень 2025 року).

За такого доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати за 2023-2024 року, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому апеляційний судом не перевірялось.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача, скасував рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, то наявні підстави для відшкодування позивачкою відповідачу судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1958 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за 2023,2024 роки та розподілу судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» про розірвання договору оренди земельних ділянок кадастрові номери :02:000:0090, площа 0,7905 га, та :02:000:0091, площа 4,5877 га, загальна площа 5,38 га, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_1 , від 11 вересня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3500002 від 28 липня 2017 року до договору оренди землі від 11 вересня 2012 року), право оренди за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі договору №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року та стягнення орендної плати за землю за 2023, 2024 роки, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» 1958 грн 80 коп. судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 28 січня 2026 року.