Справа № 669/82/26
Провадження № 2-з/669/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Бульбах Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я заяву представника позивача адвоката Возняк Алі Гюндузовни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на рухоме майно та зняття з нього арешту,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2026 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Возняк А.Г. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на автомобіль Infiniti Q40, державний номерний знак НОМЕР_1 , та зняття з нього арешту.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10 год 30 хв 13 березня 2026 року.

Крім того, 10 лютого 2026 року від представника позивача адвоката Возняк А.Г. одночасно з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вилучення вищевказаного автомобіля та вилучення свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, чи передавати цей автомобіль до відділів чи управлінь поліції, на штраф-майданчики або будь-які інші місця зберігання.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що позивачу стало відомо про перебування автомобіля Infiniti Q40, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розшуку, в зв`язку з чим існує реальна можливість здійснення його вилучення правоохоронними органами, що призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається зі змісту заяви, позивач фактично просить забезпечити позов шляхом обмеження (заборони) правоохоронним органам вилучати автомобіль та документ на нього, вилучати авто на штраф-майданчики, тобто заборонити органам поліції вживати законні заходи в межах кримінального провадження чи інших законних процедур у випадку встановлення підстав для такого.

Суд не вважає зазначену заборону такою, що ґрунтується на законі, оскільки фактично вказаним може чинитися перешкода в законній діяльності правоохоронних органів у випадку наявності законних підстав для вчинення дій щодо спірного автомобіля.

Крім того, сама лише теоретична можливість вилучення автомобіля без належного обґрунтування ймовірності такого, не дає підстав для застосування заходів забезпечення позову в даній справі.

Також, заявником не обґрунтовано, яким чином можливе вилучення транспортного засобу правоохоронним органом може унеможливити виконання рішення у разі визнання права власності на транспортний засіб, враховуючи відсутність до нього юридичного інтересу у інших фізичних осіб, про що вказує заявник.

До того ж, позивачем до заяви про забезпечення позову не надано належних та достатніх доказів про те, що на спірний автомобіль накладено будь-який арешт, як і не зрозуміле коло осіб, які претендують на вказане рухоме майно або оспорюють право власності позивача і яким необхідно заборонити вчиняти будь-які дії щодо вилучення автомобіля, тощо.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявником не наведено достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Возняк Алі Гюндузовни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на рухоме майно та зняття з нього арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Олександр ДАВИДЮК