Справа № 206/5918/25
Провадження № 2-і/206/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Гаркуші В. В., за участю секретаря судового засідання Цибань Є. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення від 15 грудня 2025 року у справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

19 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі заявою про розстрочення виконання судового рішення від 15 грудня 2025 року у справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свою заяву обґрунтовує тим, що виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить її у дуже скрутне матеріальне становище, оскільки має несприятливу фінансову ситуацію, яка пов`язана з тим, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації вона вимушена була виїхати з окупованої території, внаслідок чого утратила як житло так і роботу, з 2022 року, вона та малолітня донька має статус внутрішньо переміщеної особи, в зв`язку з чим приходиться якось сплачувати орендну плату та комунальні платежі за винайм житла, має на утриманні малолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує додаткових витрат на ліки, масажі за призначенням дитячого лікаря, крім того фінансове становище суттєво обтяжено ще кредитними зобов`язаннями, у зв`язку з цим неспроможна сплатити присуджену суму одним платежем.

Заявник зазначає, що на даний час вона не працює, соціальні виплати на дитину в місяць 2025 року складали по 8000 грн, які сплачувались до липня місяця, що підтверджується довідкою ф. ОК-5. На зараз виплати вже не здійснюються. Її доходом є соціальні виплати внутрішньо-переміщеним особам ( 3 тис. на дитину та 2 тис. на неї). Родичів чи близьких знайомих, які б могли допомогти, у неї немає. Від виконання рішення суду від 15.12.2025 р. вона не ухиляється, має намір добросовісно виконати рішення суду, але ж просить розстрочку.

Таким чином, її матеріальне становище змушує клопотати перед Самарським районним судом міста Дніпра про розстрочення виконання рішення у цивільній справі №206/5918/25 від 15.12.2025 року шляхом встановлення заявниці фіксованого розміру щомісячного платежу в сумі 4 315,10 грн (чотири тисячі триста п`ятнадцять гривень 10 копійок) строком на 12 місяців.

Від представника ТОВ «Бізнес Позика» надійшло заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду, в якому зазначено, що на думку сторони Позивача, заява сторони Відповідача про розстрочення виконання рішення суду є незаконною, необґрунтованою, поданою з порушенням обов`язкових вимог ЦПК України, та такою, що подана з метою затягування розгляду справи та відстрочення притягнення Відповідача до цивільно-правової відповідальності за порушення умов Кредитного договору, що є зловживанням стороною Відповідача своїми процесуальними правами. Вказана заява не відповідає вимогам ст. 435 ЦПК України, заявниця не обґрунтувала обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з посиланням на відповідні належні, достатні, та достовірні докази. В підтвердження начебто «скрутного матеріального становища» Відповідача не надала суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів;

Крім того, Відповідач не був позбавлений можливості звернутися до ТОВ «Бізнес Позика» на будь-якому з вищезазначених етапів із пропозицією щодо врегулювання заборгованості за Кредитним договором. У зв`язку з вищенаведеним, у Позивача немає жодних підстав вважати, що Відповідач справді має намір сплатити заборгованість за Кредитним договором у випадку розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду. На думку сторони Позивача, звернення сторони Відповідача із Заявою про розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду є зловживанням стороною Відповідача своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, а також з метою відстрочення притягнення Відповідача до цивільно-правової відповідальності за порушення умов Кредитного договору.

Заявник ОСОБА_1 подала до суду відзив на заперечення Позивача, в якому навела доводи аналогічні викладеним у своїй заяві.

Від представника ТОВ «Бізнес Позика» надійшло повторне заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду, в якому зазначені доводи аналогічні викладеним у своїх первісних запереченнях.

У судове засідання учасники не з`явилися, про дату, час, місце розгляду заяви про розстрочення виконання рішення повідомлялись належним чином. Заявник ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі та задольнити заяву з підстав, викладених у ній.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані на обґрунтування заяви, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Суд встановив, що Самарський районний суд міста Дніпра рішенням від 15.12.2025 позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково та вирішив стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за договором № 493644КС-001 про надання кредиту від 04.04.2024, що становить 49479 (сорок дев`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень91 копійка, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15447,10 гривень, суми прострочених платежів по процентах 33565,01 гривень, суми прострочених платежів за комісією 467,80 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2301 (дві тисячі триста одну) гривню28 копійок.

Рішення Самарського районного суду міста Дніпра від 15.12.2025 в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 15.01.2026.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявниця стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості у повній мірі на теперішній час немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, те, що рівень її доходів є невеликим.

Суд враховує доводи заявника стосовно того, що на теперішній час вона фактично позбавлена стабільного джерела доходу, є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні малолітню дитину, а її єдиними регулярними доходами є соціальні виплати, розмір яких є незначним та не забезпечує можливості одноразового виконання судового рішення у повному обсязі без створення загрози для мінімального рівня існування заявниці та її дитини, що підтверджується матеріалами справи.

Так, з наданих суду матеріалів убачається, що заявниця з 2022 року має статус внутрішньо переміщеної особи, втратила житло та роботу внаслідок збройної агресії російської федерації, самостійно несе витрати, пов`язані з орендою житла та забезпеченням потреб малолітньої дитини, у тому числі на лікування, що свідчить про наявність об`єктивних обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Суд критично оцінює доводи сторони стягувача про відсутність доказів скрутного матеріального становища заявниці, оскільки подані нею документи, зокрема довідка за формою ОК-5, відомості про соціальні виплати та статус внутрішньо переміщеної особи, у сукупності підтверджують низький рівень її доходів і відсутність можливості виконати судове рішення одним платежем.

При цьому сам по собі факт звернення заявниці до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду не може розцінюватися як зловживання процесуальними правами, оскільки таке право прямо передбачене положеннями статті 435 ЦПК України, а заявниця не заперечує наявність заборгованості, визнає обов`язковість судового рішення та висловлює намір виконати його у повному обсязі.

Суд також бере до уваги, що надання розстрочки виконання судового рішення не звільняє боржника від виконання зобов`язання, не змінює його змісту та не порушує балансу інтересів сторін, а лише встановлює інший порядок його виконання, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Визначений заявницею строк розстрочення 12 місяців формально відповідає заявленим нею вимогам, однак не може бути застосований судом у повному обсязі з огляду на обмеження, встановлені частиною п`ятою статті 435 ЦПК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 обставини у своїй сукупності мають винятковий характер, є об`єктивними, не залежать від її волі та істотно ускладнюють виконання судового рішення у повному обсязі одним платежем, а відтак заява про розстрочення виконання рішення суду підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали або постанови.

Як убачається з матеріалів справи, рішення Самарського районного суду міста Дніпра, виконання якого просить розстрочити заявниця, ухвалене 15 грудня 2025 року, а отже граничний строк, протягом якого суд має право надати розстрочку його виконання, спливає 15 грудня 2026 року.

За таких обставин задоволення заяви ОСОБА_1 у частині надання розстрочки строком на 12 місяців з лютого 2026 року призвело б до перевищення максимального строку розстрочки, прямо встановленого імперативною нормою процесуального закону, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення у межах строку, визначеного ч. 5 ст. 435 ЦПК України, а саме шляхом встановлення графіка погашення заборгованості з лютого 2026 року по 15 грудня 2026 року, що фактично становить 11 місяців, встановивши такий графік погашення заборгованості: до 27 лютого 2026 року 4 707,38 грн; до 27 березня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 квітня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 травня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 червня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 липня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 серпня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 вересня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 жовтня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 листопада 2026 року 4 707,38 грн; до 15 грудня 2026 року 4 707,39 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення від 15 грудня 2025 року у справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2. Розстрочити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) виконання рішення Самарського районного суду міста Дніпра від 15 грудня 2025 року у справі № 206/5918/25; провадження № 2/206/3143/25 про стягнення зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 51 781 (п`ятдесят одна тисяча сімсот вісімдесят одна) гривня 19 копійок строком на 11 місяців до 15 грудня 2026 року, встановивши такий графік погашення заборгованості: до 27 лютого 2026 року 4 707,38 грн; до 27 березня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 квітня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 травня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 червня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 липня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 серпня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 вересня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 жовтня 2026 року 4 707,38 грн; до 27 листопада 2026 року 4 707,38 грн; до 15 грудня 2026 року 4 707,39 грн.

3. У решті вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Гаркуша