справа № 619/6002/25
провадження № 2/619/135/26
РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А. за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/6002/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Солоницівська селищна рада;

третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув в порядку загального позовного провадження позов про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Стислий виклад позиції сторін.

03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дергачівської міської ради, в якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з загиблим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2016 року до дня його смерті. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона проживала з 2016 року однією сім`єю з загиблим ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, у зв`язку із чим наразі виникла необхідність встановлення в судовому порядку даного факту. З червня 2016 року вона та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . В 2024 році ОСОБА_2 виявив бажання мобілізуватися до Збройних Сил України та підписав контракт з військовою частиною НОМЕР_2 де проходив військову службу. Відповідно до сповіщення сім`ї № 1781/24752 від 09.09.2024 направленого матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , повідомлено про те, що номер обслуги 3 штурмового відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (шквал) військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у районі н.п. Новогорівка Сватівського району Луганської області при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації, під час виконання бойового завдання в складі підрозділу Збройних Сил України. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували шлюб, то вона не може у повному обсязі реалізувати свої права. Встановлення факту проживання однією сім`єю дозволить їй належним чином реалізувати свої права на пільги та виплати відповідно до законодавства України. Вказує, що в період сумісного проживання однією сім`єю вона та ОСОБА_2 постійно проводили час разом як подружжя, організовували спільне дозвілля, мали спільний побут, розподіляли спільні витрати. Під час перебування ОСОБА_2 у ДУ «Харківська виправна колонія (№43)», вона неодноразово відвідувала його, що підтверджується витягом з журналу обліку заяв про надання побачень в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» доданим до заяви. Зазначає, що підтвердити факт її спільного проживання з ОСОБА_2 , можуть свідки. Також посилається на те, що теплі відносини були між її малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 . Вони проводили багато часу разом, ОСОБА_5 відводив дитину до дитячого садочку, дитина називала його «тато». Базові потреби заявниці та забезпечення їй гідних умов для проживання забезпечувалися повністю загиблим цивільним чоловіком, тобто за матеріальне забезпечення відповідав загиблий фактичний чоловік ОСОБА_2 . Вона ж, більше приділяла уваги домашньому господарству та вихованню дитини. Загиблий чоловік в свою чергу покривав всі побутові потреби сім`ї, оплачував комунальні послуги, фінансово її забезпечував, включаючи її потреби на харчування, лікування, особисті потреби, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме - квитанціями та чеками про отримання грошових коштів. Таким чином вона та ОСОБА_2 фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2016 року, офіційно шлюб не реєстрували, так як не вважали це за необхідне, один одного вважали дружиною та чоловіком, у зв`язку із чим наявні усі підстави для встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Факт, який необхідно встановити породжує для неї юридичний наслідок, а саме оформлення соціальних пільг та гарантій як члена сім`ї загиблого захисника України.

Представник відповідача Солоницівської селищної ради селищний голова Литвинов А.О. надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовної заяви.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

06 жовтня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 10 год 00 хв 24.11.2025. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Військову частину НОМЕР_1 .

09 жовтня 2025 року представник відповідача Дергачівської міської ради Суржкова В.В. подала до суду через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зазначила про те, що Дергачівська міська рада не може бути належним відповідачем у цій справі, та висловлювати свою правову позицію.

22 жовтня 2025 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій відповідачем замість Дергачівської міської ради зазначила Солоницівську селищну раду.

22 жовтня 2025 року ухвалою суду замінено відповідача Дергачівську міську раду на Солоницівську селищну раду.

24 листопада 2025 року позивач подала до суду заяву про виклик свідків.

24 листопада 2025 року підготовче засідання відкладено на 10 год 30 хв 11.12.2025.

02 грудня 2025 року представник позивача адвокат Пелішенко О. подав до суду клопотання про витребування доказів.

11 грудня 2025 року ухвалою суду витребувано докази, а саме:у Дергачівського ВДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління МЮ інформацію чи перебував у шлюбі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; актовий запис про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ; Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області відомості щодо того, хто із спадкоємців ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї. В разі наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_2 надати належним чином завірену копію для долучення до матеріалів справи. Підготовче засідання відкладено на 11 год 00 хв 15.01.2026.

25 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 11.12.2025 Дергачівський ВДРАЦС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ надав до суду копію актового запису про смерть на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також повідомлено, що проведеною перевіркою по Державному реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про шлюб на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не виявлено.

29 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 11.12.2025 Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області надала до суду лист у якому повідомила, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалися, заповіти не посвідчувалися.

15 січня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год 45 хв 04.02.2026.

У судове засідання представник Солоницівської селищної ради Литвинов А.О. не з`явився, у поданій до суду через систему «Електронний суд» заяві селищний голова просив розглядати справу без участі представника Солоницівської селищної ради, не заперечує щодо задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання представник третьої особи Військової частини НОМЕР_1 не з`явився, про час та місце розгляду справі повідомлявся шляхом направлення судової повістки в електронному вигляді в його електронний кабінет, яку доставлено 16.01.2026, причин неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала вимоги позовної заяви, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 01.10.2024 Солоницівською селищною радою Харківського району Харківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до витягу з журналу № 3/1-29 том №1 обліку заяв про надання побачень в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» ОСОБА_1 відвідувала засудженого ОСОБА_2 : 28.10.2023; 27.01.2024; 02.05.2024; 04.06.2024.

Відповідно до актового запису про смерть № 435 від 03.12.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 60 років.

З огляду на повідомлення Дергачівського ВДРАЦС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ установлено, що проведеною перевіркою по Державному реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про шлюб на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не виявлено.

Відповідно до листа Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області установлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалися, заповіти не посвідчувалися.

Відповідно до сповіщення сім`ї № 1781/24752 від 09.09.2024 направленого матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , повідомлено про те, що номер обслуги 3 штурмового відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (шквал) військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у районі н.п. Новогорівка Сватівського району Луганської області при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації, під час виконання бойового завдання в складі підрозділу Збройних Сил України.

Мотиви суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов такого висновку.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16, від 20 березня 2025 року по справі № 128/819/23.

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з загиблим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2016 року до дня його смерті.

Судом установлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 нотаріусом спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалися, заповіти не посвідчувалися.

Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала суду пояснення та зазначила, що вона проживала з ОСОБА_2 з 2016 року. Це її цивільний чоловік. Вона переїхала у с-ще ОСОБА_7 , народила дитину, купила будинок по АДРЕСА_1 , і потім познайомилася з ОСОБА_2 , який проживав у свого друга навпроти неї. Після знайомства, не довго думаючи він переїхав жити до неї. ОСОБА_8 вони на їхнє день народження, бо вони у них в один день. ОСОБА_9 допомагав їй, забезпечував, бо вона не працювала. У неї нікого з рідних немає, а у ОСОБА_10 теж мати померла. Дітей своїх він не хотів. Потім його у 2022 році засудили у в`язницю за наркотики до позбавлення волі. Він рік відбув покарання, вона їздила до нього кожний місяць на короткострокові побачення. А потім він пішов воювати за контрактом та загинув. Пояснила, що з 2016 року вони жили як сім`я, був спільний побут, одяг. Загинув він ІНФОРМАЦІЯ_2 , був похорон, поминки, вона була присутня і мама його теж була. Інші родичі були і сестра, і тітка, було до 60 осіб.

На підтвердження проживання однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу, суду позивач надала фотосвітлину, на якій зображені ОСОБА_2 поруч з її сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_11 , яка є сусідкою ОСОБА_1 . Свідок надала показання, що ОСОБА_2 вона знала з дитинства, вони з ним разом росли. ОСОБА_12 купила на її вулиці хату у с-ще ОСОБА_7 і вони стали дружити. ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_2 у неї вдома, коли були у гостях, це було у червні 2016 року і невдовзі вони почали разом проживати, як сім`я, як чоловік та дружина цивільним шлюбом. Дитина його називала «татом». Вона була у них вдома в гостях. ОСОБА_10 речі були у ОСОБА_13 в будинку. ОСОБА_9 та ОСОБА_14 приходили в гості до неї, вони спілкувалися, допомагали один одному. Вона теж ходила в гості до них. Також пояснила, що ОСОБА_2 ніколи не був одружений. На похоронах ОСОБА_10 вона була, це було 11.09.2024. Підтвердила, що на аркуші справи 13 на фотосвітлині це ОСОБА_2 з сином ОСОБА_1 .

Також, в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_15 , яка надала показання, що з ОСОБА_1 вона познайомилася у 2019 році, вони працювали разом, вона була її змінницею. До ОСОБА_16 на роботу приходив ОСОБА_9 та її син. Вони жили разом, ОСОБА_9 виховував ОСОБА_17 сина ОСОБА_18 , той називав його татом. Вона приходила до них у гості, вони жили разом. Була в будинку, де вони проживали як чоловік та дружина. Там були речі ОСОБА_10 . Також підтвердила, що на аркуші справи 13 на фотосвітлині це ОСОБА_2 з сином ОСОБА_19 .

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 відбував покарання у державній установі «Харківська виправна колонія (№43)».

Відповідно до витягу з журналу № 3/1-29 том № 1 обліку заяв про надання побачень в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» ОСОБА_1 відвідувала засудженого ОСОБА_2 : 28.10.2023; 27.01.2024; 02.05.2024; 04.06.2024.

Зазначене фактично підтверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з приписами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц).

У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц зазначено, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №712/7830/16-ц зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

Отже, надаючи оцінку сукупності доказів, які містяться у матеріалах справи, судом встановлено, що ОСОБА_20 та ОСОБА_2 з червня 2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких вони проживали разом, між ними склалися усталені відносини, притаманні чоловікові та жінці, що ними велося спільне господарство, планувався сімейний бюджет, тощо. При цьому в будь-якому іншому шлюбі вказані особи не перебували.

Доказів, які б спростовували обставини спільного проживання ОСОБА_20 та ОСОБА_2 однією сім`єю саме у вказаний період, відповідачем не надано та матеріали справи таких не містять.

Більш того, представник відповідача Солоницівської селищної ради, а саме Солоницівський селищний голова Литвинов А.О. визнає позов.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 244, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з загиблим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2016 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: Солоницівська селищна рада, місце знаходження: 62370, Харківська область, Харківський район, с-ще Солоницівка, вул. Визволителів, 6, ідентифікаційний код 04398821,

третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року.

Суддя Є. А. Болибок