Провадження №2-о/195/33/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2026 р. с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши матеріали цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги заявниця обгрунтовує том, що громадянин ОСОБА_2 є її братом. Однак, в документах брата наявна розбіжність в даті народження особи, а саме в паспорті громадянина України та в свідоцтві про народження.

Відповідно до копії сповіщення сім`ї № 78/16/14832 від 30.12.2024 року солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 18.12.2024 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п.Погребки, Суджанського району, Курської області.

З метою вирішення питання про наявність розбіжностей заявниця звернулася до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Відповідно до відповіді останього при оформленні, видачі, обміну паспорту є обов`язковим особиста присутність заявника. Крім того, внесення відомостей можливо також на підставі рішення суду.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без руху.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи

в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Так, заявниця звернулася до суду із заявою про внесення змін до паспорту громадянина України її брата, а саме: змінити дату народження, т.я. дата народження, яка вказана в паспорті не збігається із датою народження, яка вказана в свідоцтві про народження.

Крім того, заявниця надала суду копію сповіщення сім`ї № 78/16/14832 від 30.12.2024 року, відповідно до інформації якого солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 18.12.2024 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п.Погребки, Суджанського району, Курської області.

Крім того, після звернення заявниці до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про вирішення питання про наявність розбіжностей, останній надав відповідь про те, що при оформленні, видачі, обміну паспорту особиста присутність заявника є обов`язковою. Крім того, внесення відомостей можливо також на підставі рішення суду.

Таким чином, на теперішній період часу громадянин ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти.

Статтею 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що особа, яка зникла безвісти - це фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місце перебування на момент подання заявником заяви про її розшук.

Особа, яка зникла безвісти за особливих обставин - це особа, яка зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1-3 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому вказаним Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Статтею 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі.

Однак, матеріали заяви відомостей з вищевказаного Реєстру не містять, рішення суду про визнання його у порядку, визначеному ЦПК України, безвісно відсутнім або до моменту оголошення його померлим заявницею також не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

В порушення вимог статті 318 ЦПК України, заявницею у заяві про встановлення юридичного факту, не вказано з якою юридичною метою вона має намір внести зміни до паспорту громадянина України свого брата.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним залишити без руху заяву про встановлення факту родинних відносин та надати заявнику строк для усунення недоліків, а саме: вказавши в заяві мету встановлення факту родинних відносин, обґрунтувавши заінтересованість вказаної в заяві особи після встановлення факту родинних відносин, або ж, в залежності від мети встановлення факту родинних відносин, вказати іншу належну заінтересовану особу, при цьому, виконавши вимоги ст. 318 ЦПК України - зазначивши причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт родинних відносин та надати довідку про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують факт родинних відносин та вимоги ст. 42 ч. 3 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає, що вищевказану заяву слід залишити без руху, а заявнику надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260, 261, 294, 318, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву громадянки ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без руху.

Надати заявнику десятиденний строк з дня вручення ухвали, для усунення недоліків заяви.

Роз`яснити заявнику, що у разі не виконання цієї ухвали, у зазначені вище строки, зава буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. В. Колодіна