23 січня 2026 року м. Кропивницький
справа № 404/3956/22
провадження № 22-з/4809/6/26
Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Письменного О.А.,
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Кропивницької міської ради до Приватного підприємства «Вагран», ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Березовська Ольга Валеріївна, Державний реєстратор Созонівської сільської ради Кіровоградської області Клюшник Анна Олександрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації, -
У липні 2022 року Кропивницька міська рада звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Вагран», ОСОБА_1 , в якому просила:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27 вересня 2013 року, укладений між Приватним підприємством «Вагран» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Березовською Ольгою Валеріївною та зареєстрований в реєстрі за № 2660;
- скасувати рішення приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Березовської Ольги Валеріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 6317532 від 27 вересня 2013 року;
- скасувати рішення державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградської області Клюшник Анни Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39425807 від 30 січня 2018 року.
Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 26 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27 вересня 2013 року, укладений між Приватним підприємством «Вагран» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Березовською О.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2660.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Березовської Ольги Валеріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 6317532 від 27 вересня 2013 року.

Скасовано рішення державного реєстратора Созонівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Клюшник Анни Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39425807 від 30 січня 2018 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бем Юрій Юрійович, задоволено, рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 26 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Кропивницької міської ради до Приватного підприємства «Вагран», ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Березовська Ольга Валеріївна, Державний реєстратор Созонівської сільської ради Кіровоградської області Клюшник Анна Олександрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації.

Стягнуто з Кропивницької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений ним за подання апеляційної скарги в розмірі 11 164,50 грн.

24 листопада 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. У заяві зазначив, що 20 листопада 2025 року сторона відповідача повідомляла суд про надання доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів з дня винесення рішення, які він просив стягнути з позивача на його користь.

25.11.2025 від Кропивницької міської ради надійшла заява, в якій посилаючись на те, що визначена стороною відповідача сума витрат на правову допомогу є значно завищеною, необґрунтованою, без врахування складності даної справи, тому просила відмовити у стягненні витрат понесених у зв`язку з розглядом справи в сумі 70 000 грн або зменшити їх розмір у зв`язку не обґрунтованістю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у справі необхідно прийняти додаткову постанову.

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною другою статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» (частина четвертій статті 62 ЦПК України).

За положеннями пунктів 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду від 20.11.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Бем Ю.Ю. повідомив про те, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідач подав, зокрема такі докази: договір про надання правничої допомоги від 25 липня 2023 року; акт № 1 прийому - здачі результатів послуг від 28 травня 2025 року за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 40000 грн.; акт № 2 прийому - здачі результатів послуг від 22 листопада 2025 року за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 30000 грн.; квитанції до прибуткового касового ордера, відповідно до яких ОСОБА_1 сплатив за актом № 1 40 000 грн.

Апеляційний суд не приймає до уваги подані докази на підтвердження витрат понесених з розглядом справи у суді першої інстанції та відмовляє у їх стягненні, оскільки дане питання судом не вирішувалось та такі докази до суду першої інстанції не подавались.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18 сформульовано висновок про те, що кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

Що стосується витрат понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

З акту № 2 прийому - здачі результатів послуг від 22 листопада 2025 року вбачається, що надана адвокатом Бемом Ю.Ю. правнича допомога складається: здійснено ознайомлення з рішенням Фортечного районного суду м. Кропивницького від 26.05.2025 - 1000 грн; здійснено правовий аналіз рішення суду першої інстанції - 2500 грн, складна юридична консультація - 2500 грн, складання та підготовка апеляційної скарги - 10 000 грн, складання процесуальних заяв на ознайомлення з матеріалами справи, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - 2000 грн, участь у судовому засіданні 30 вересня 2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 3000 грн, приїзд з м. Ужгород до м. Кропивницького з використанням власного автомобіля для участі в судовому засіданні 20 листопада 2025 року в приміщенні Кропивницького апеляційного суду - 6000 грн, участь у судовому засіданні 20 листопада 2025 року - 3000 грн.

Відповідно до практики Верховного Суду (постанова ВС від 04.06.2021 у справі №380/887/20), викладено висновок щодо витрат, понесені на професійну правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови в задоволенні вимог відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах ВС від 23.01.2020 у справі №300/941/19 та від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Разом з тим, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження витрат понесених, у зв`язку з приїзд з м.Ужгород до м.Кропивницького з використанням власного автомобіля для участі в судовому засіданні 20 листопада 2025 року в приміщенні Кропивницького апеляційного суду в розмірі 6000 грн.

Крім того, в матеріалах справи відсутня заява Бема Ю.Ю. про ознайомлення з матеріалами справи. Також такі послуги адвоката як ознайомлення з рішенням Фортечного районного суду м. Кропивницького від 26.05.2025 - 1000 грн та здійснення правового аналізу рішення суду першої інстанції - 2500 грн є не обґрунтованими, оскільки не є видом адвокатської діяльності в розумінні статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Бемом Ю.Ю. послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270,382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Кропивницької міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А. Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич