Справа № 277/1440/25
Провадження 2-о/681/13/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Іллюка С.В.,

за участю секретаря судового засідання Козюк Т.Р.,

заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Барашівська сільська рада Звягельського району Житомирської області, про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Вимоги обґрунтовані тим, що вона є спадкоємицею своєї бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання за життя прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не оформила право власності на земельні ділянки. Через відсутність свідоцтва про народження ОСОБА_2 нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки документально підтвердити родинний зв`язокміж указаними вище особам неможливо.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 13.01.2026 справу передано судді Іллюку С.В.

Ухвалою суду від 19.01.2026 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення щодо обставин справи та просила суд встановити факт родинних відносин для реалізації її спадкових прав.

Заінтересована особа - Барашівська сільська рада Звягельського району Житомирської області у судове засідання свого представника не направила, однак подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без їх участі, при вирішенні справи покладалася на розсуд суду та зазначила, що щодо заявлених вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Крім того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У постанові Верховного Суду від 15.01.2025 у справі № 205/4972/23 зазначено, що родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦП України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

З таких самих критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви з таких мотивів.

Факт смерті осіб та їхнє спільне походження за батьківською лінією підтверджується свідоцтвами про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 (а.с. 4) та ОСОБА_3 НОМЕР_2 (а.с. 5), де в обох померлих зазначено однакове по батькові - « ОСОБА_4 ».

Неможливість надання прямих доказів народження підтверджується повідомленнями Державного архіву Житомирської області від 18.08.2025 (а.с. 10) та 19.08.2025 (а.с. 9). Згідно з даними архіву, актовий запис про народження ОСОБА_3 (1938 р.н.) зберігся, де батьком вказано ОСОБА_4 , тоді як дані про народження ОСОБА_2 (1936 р.н.) відсутні через не надходження актових записів про народження Неділищенської сільської ради Баришівського району за 1936 рік, що робить судовий порядок єдиним шляхом встановлення істини.

Також, проживання померлих як однієї сім`ї підтверджується довідкою Неділищенськогостаростинського округу № 107 від 21.07.2025 (а.с. 8). На підставі записів Погосподарської книги № 3 за 2011-2015 роки (о/р НОМЕР_3 ) встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у тому ж будинку в с. Неділище разом із нею проживала та була зареєстрована її сестра - ОСОБА_2 . Цей документ офіційно фіксує статус осіб як сестер у межах одного домогосподарства.

Окрім того, родинний характер відносин підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в судовому засіданні засвідчили, що померлі все життя визнавали себе рідними сестрами, мали спільний побут та родинні зв`язки.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народженя серії НОМЕР_4 заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис № 68, де батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 17).

Факт реєстрації шлюбу між батьками заявниці, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 . Відповідно до цього документа, шлюб було зареєстровано 29.01.1983, після чого матір заявниці змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 (а.с. 16).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 6 від 23.10.2019 (а.с. 15), матір`ю ОСОБА_12 є ОСОБА_2 . Цим документом підтверджується прямий родинний звязок між матірю заявниці та її бабусею.

Подальша зміна прізвища самої заявниці з ОСОБА_11 на ОСОБА_13 підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 (а.с. 18), згідно з яким 19.11.2006 вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_14 . Після реєстрації шлюбу заявниці було присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_13 .

Додатковим підтвердженням спадкових прав заявниці та ланцюга родинних зв`язків є свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.10.2025 (а.с. 20), згідно з яким ОСОБА_1 після смерті своєї баби, ОСОБА_2 , успадкувала все майно останньої, що підтверджує її статус як законного правонаступника та наявність прямого юридичного інтересу у встановленні факту родинних відносин між померлими сестрами.

Підставою для звернення до суду стала постанова приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу від 03.11.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 через неможливість документально підтвердити родинні зв`язки між спадкодавцем та її сестрою ОСОБА_3 (а.с. 28).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваноїобставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Таким чином, сукупність досліджених доказів - від записів у погосподарських книгах до свідчень очевидців та архівних довідок - логічно доводить, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були рідними сестрами. Встановлення спадкового ланцюга від заявниці ОСОБА_1 до померлих підтверджується наданими свідоцтвами про народження та шлюб ( ОСОБА_8 , ОСОБА_1 ).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, ст.ст. 1221, 1222, 1261-1262 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була рідною сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Барашівська сільська рада Звягельського району Житомирської області, , місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 10, с. Бараші, Звягельський район, Житомирська область.

Повне рішення складено 12.02.2026.

Суддя Сергій ІЛЛЮК