РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.02.2026 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

з участю секретаря судового засідання Титикайла І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу аліментівна утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу аліментівна утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивує тим, що вона на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2021 року, справа №465/3029/18 отримує аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому дитину було усиновлено іншим чоловіком, у зв`язку з чим змінено прізвище та по-батькові дитини на ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін у зв`язку з усиновленням, на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова суду про усиновлення дитини від 05.02.2024 року №465/8855/23. Вказує, що виникла необхідність змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу відповідача у розмірі 25% від усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідач проходить службу у Збройних Силах України, отримує грошове забезпечення. Поточний розмір аліментів 2000 грн. є недостатнім для належного утримання дитини. Донька відвідує школу вокалу, вартість місячного абонементу до березня 2025 року становила 2200 грн., від березня і до дня подання позову 2600 грн. щомісячно. Крім того дитина навчається в Львівській середній загальноосвітній школі східних мов та східних бойових мистецтв "Будокан" з поглибленим вивченням іноземних мов з українською мовою навчання за програмою "Інтелект України", що передбачає закупівлю друкованих матеріалів для навчання щомісячно в розмірі 400 грн. Дитини потребує одягу та взуття, належного харчування.

Враховуючи вищевикладене, просить змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на стягнення у розмірі 25 % від усіх вихів його доходу щомісячно.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився та не подав відзиву, а також будь-яких інших клопотань.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін у зв`язку з усиновленням № витягу 2 від 09.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище та по-батькові на ОСОБА_4 на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова про усиновлення №464/8855/23 від 05.02.2024 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2021 року у справі №465/3029/18 змінено розмір стягуваних аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Франківського районного суду міста Львова №465/2489/14-ц (провадження: №2/465/2022/14) від 15.09.2014 року. Призначено новий розмір аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки про доходи від 31.12.2025 року вих. №3-48/2/12636 виданої військовою частиною НОМЕР_1 , доходи ОСОБА_2 за період служби з 30.01.2023 рік по листопад 2025 року становлять 2 081 096 (два мільйони вісімдесят одну тисячу дев`яносто шість) грн. 98 коп.

Позивачка скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у твердій грошовій сумі. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі за №6-143цс13: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Позивачка скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від заробітку. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з визначеної твердої грошової суми на аліменти у частці від доходу, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік", а також з врахуванням розміру доходу відповідача, його молодий вік, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення суду кореспондує із правовим висновком, викладеному постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №596/826/21-ц (провадження №61-3738св22), яким звернено увагу на застосування принципу найкращих інтересів дитини у справа з щодо стягнення аліментів. "Міжнародні норми закріплюють, що в кожному з питань, які стосуються дітей, всі органи мають керуватися принципом найкращих інтересів дитини. У питаннях щодо аліментів, майнового утримання дитини тощо цей принцип також є застосовним, тому суди зобов`язані його враховувати".

Суд враховує, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усього його заробітку (доходу) на даний час або 1/4 його заробітку (доходу) є надмірно великою сумою.

Також, на виконання вимог ст.12, 82 ЦПК України відповідачем не надано суду відомостей щодо наявності у нього на утриманні інших осіб, а відтак не спростовано вимог позивачки щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усього його заробітку (доходу) на даний час.

Відтак, розмір аліментів, який стягується з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2021 року у розмірі 200,00 грн. є меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, приймаючи до уваги інтереси дитини та необхідність забезпечення її гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, достатній рівень заробітку (доходу) платника аліментів, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до переконання що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з твердої грошової суми в розмірі 2000,00 грн. на 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, суд вважає за доцільне припинити стягнення аліментів на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2021 року у справі №465/3029/18.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивачка при зверненні до суду з даним звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268,280, 352, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2021 року у справі №465/3029/18.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2021 року у справі №465/3029/18, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Дзеньдзюра С.М.