Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/931/26
Номер провадження 2-н/711/47/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

12 лютого 2026 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційні втрати та 3% річних

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2026 року ТОВ «Черкасиенергозбут» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною заявою, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, що виникла за період з 01.07.2021 до 01.09.2025, три відсотка річних, інфляційні втрати та судові витрати.

Підставою звернення ТОВ «Черкасиенергозбут» до суду із заявою про видачу судового наказу стало те, що боржник ОСОБА_1 як споживач приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розміщений в електронній формі на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням: http://energozbu.ck.ua/pob.html, шляхом подачі заяви-приєднання від 01.01.2019 та йому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

У зв`язку з цим, ТОВ «Черкасиенергозбут» робить висновок, що у відповідності до вимог законодавства між Товариством та боржником як побутовими споживачами укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідно до якого заявник постачає електричну енергію на об`єкт побутових користувачів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №20711/29849-01-10 від 09.10.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований боржник, починаючи з 18.01.1991.

У відповідності до п.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, боржник сплачує рахунок протягом 10-робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду, тобто до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Проте боржник як споживач, використовуючи електроенергію, не виконує свого обов`язку щодо повної сплати за її використання.

Так, боржник спожив за період з липня 2021 року до вересня 2025 включно електричної енергії обсягом 825 кВт/год на загальну суму 2371,06 грн.

Таким чином, заявник констатує, що заборгованість боржника перед ТОВ «Черкасиенергозбут» за спожиту електричну енергію, за період із липня 2021 року до вересня 2025 року включно, становить 2371,06 грн.

Крім того, за період з 21.03.2024 до 02.02.2026 заявником нараховано інфляційну складову боргу в розмірі 106,54 грн та 3% річних у сумі 42,87 грн у зв`язку із неналежним виконанням боржником грошового зобов`язання.

Ураховуючи вищевикладене, заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 2371,06 грн, 3 % річних у сумі 42,87 грн, інфляційних втрат 106,54 грн, та суму сплаченого судового збору у розмірі 332,80 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2026 року означеній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 711/931/26 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Частиною 5 ст.165 ЦПК України визначено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

05 лютого 2026 року суд направив запит до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради з метою отримання інформації про місце реєстрації проживання (перебування) боржника.

Згідно довідки Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №2461/3264-01-10 від 09.02.2026, що 11.02.2026 надійшли до суду і зареєстрована за вхідним №5746, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 18.01.1991 і дотепер.

Отже, керуючись ст.162 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.27 ЦПК України, розгляд заяви ТОВ «Черкасиенергозбут» про видачу судового наказу за загальними правилами підсудності підсудний Придніпровському районному суду м.Черкаси.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи вимогам ЦПК України, вважає вказати про таке.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст.167 ЦПК України, розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають з повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Згідно п. 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 04.02.2026. З матеріалів заяви вбачається, що заявником заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2021 до 01.09.2025, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тобто три роки до часу звернення до суду із відповідною заявою по суті справи.

Отже, станом на день звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу, минув загальний строк позовної давності щодо частини заявлених вимог, а саме щодо стягнення з боржника вартості спожитої електричної енергії за період із липня 2021 року до січня 2023 року включно, що свідчить про наявність спору між заявником та боржником про суму боргу, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Встановлення обставин зупинення перебігу строку позовної давності виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, положення статті 165 ЦПК України не містять вимог щодо з`ясування судом обставин зупинення строку позовної давності.

Водночас, пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. У протилежному випадку, вирішення питання про стягнення вказаної заборгованості з боржників у порядку наказного провадження призведе до того, що боржник буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строку позовної давності, чим можуть бути обмежені права цих учасників справи.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише у порядку позовного провадження.

Крім того, у заяві про видачу судового наказу заявник вказує, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань боржником, крім основного боргу, підлягає стягненню як 3% річних, так і інфляційні втрати.

Як встановлено суддею з безпосередньо дослідженого розрахунку індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих боржнику на суму заборгованості за спожиту електричну енергію, періодом нарахування означених складових є: 21.03.2024 02.02.2026.

Суддя, розглядаючи означену вимогу заявника, вважає зазначити про таке.

Розділом ІІ ЦПК України визначено як вимоги, за якими може бути видано судовий наказ (ст.161 ЦПК України), так і підстави для відмови у видачі судового наказу (ст.165 ЦПК України). Проте нормами означеного розділу ЦПК України не регламентовано право судді, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, видати судовий наказ в частині вимог, що пред`явлені заявником до стягнення із боржника/боржників у безспірному порядку.

Це обумовлено тим, що суд, під час розгляду заяви про видачу судового наказу, не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України).

У зв`язку з викладеним, суддя дійшов висновку, що оскільки відсутні підстави для видачі судового наказу за заявою ТОВ «Черкасиенергозбут» про стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію в сумі 2371,06 грн на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, а розділом ІІ ЦПК України не передбачено право суду, що розглядає заяву про видачу судового наказу, видавати його лише у частині заявлених вимог, тому і у видачі судового наказу в частині стягнення індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за спожиту електричну енергію, за період із 21.03.2024 02.02.2026, - відсутні правові підстави.

Тому суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу як щодо вимоги про стягнення із боржника боргу за спожиту електричну енергію, так і щодо вимоги про стягнення солідарно із них індексу інфляції та 3 відсотків річних за період із 21.03.2024 02.02.2026.

Отже, доводи, що наведені у заяві про видачу судового наказу, не знайшли свого підтвердження, а тому суддя дійшов висновку, що наявні підстави, зокрема, визначені п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Оскільки суддею відмовлено ТОВ «Черкасиенергозбут» у видачі судового наказу, тому, керуючись положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України, сплачена сума судового збору заявнику не повертається. Водночас, у разі пред`явлення заявником позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч.2 ст.164, п. 5 ч. 1 ст.165, ст.166, ч. 2 ст. 167, ст.258, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, інфляційних втрат та 3% річних.

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 12 лютого 2026 року.

Суддя: О. В. Петренко