УХВАЛА

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 303/4076/25

провадження № 61-12809св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 вересня 2025 року в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Собослоя Г. Г., Кожух О. А.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком та

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом

до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком.

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалою від 11 серпня 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей прийняв до спільного розгляду разом з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну предмету зустрічного позову відмовив. Клопотання ОСОБА_1 про долучення додаткових доказів залишив без розгляду.

Не погодившись з ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2025 року в частині відмови у прийнятті заяви про зміну предмета зустрічного позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 12 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2025 року повернув особі, яка її подала.

11 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 вересня 2025 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 вересня 2025 року і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 05 листопада 2025 року відкрив касаційне провадження у цій справі, витребував справу із суду першої інстанції.

У січні 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.

За таких обставин, розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 вересня 2025 року призначити до судового розгляду.

Справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська