ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 лютого 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/17899/24

Головуючий у першій інстанції Косенко О.Д.

Апеляційне провадження № 22-з/4823/26/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частину вартості відчуженого автомобіля FORDEXPLORER, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що становить 419 742,30 грн, а також понесені нею судові витрати.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що з 14 жовтня 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління юстиції 22 жовтня 2024 року. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжям придбано спірний транспортний засіб, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу позивачці стало відомо, що відповідач без її згоди 17 серпня 2024 року відчужив указаний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу № 7441/2024/4830682, перереєструвавши його на ОСОБА_3 . Водночас коштів від реалізації автомобіля ОСОБА_2 позивачці не надав. Відповідно до звіту про оцінку № 231/24, складеного 10 грудня 2024 року спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_4 , ринкова вартість КТЗ FORDEXPLORER, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 839 484,59 грн, тому на користь ОСОБА_1 слід стягнути грошову компенсацію 1/2 частки вартості спільного майна подружжя.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини вартості відчуженого відповідачем автомобіля - FORD EXPLORER, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер кузову (VIN) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 360 472,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3 604,74 судового збору та 4 370,40 грн у відшкодування витрат за проведення експертизи.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року без змін.

09 лютого 2026 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив відшкодувати йому понесені судові витрати у сумі 10 000 грн.

Мотивуючи заяву, ОСОБА_2 указував, що на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України надає докази понесених витрат у суді апеляційної інстанції: договір про надання правової допомоги від 01 вересня 2025 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 09 лютого 2026 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_2 адвокату Підгорному К.Є. 10 000 грн, копію рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, що затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16 травня 2025 року за № 142.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд доходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі належить відмовити, виходячи з наступного.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Звернувшись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 просив здійснити новий розподіл судових витрат. Скаржник указував, що докази, які підтверджують понесені ним витрати на професійну правничу допомогу будуть надані у строки, встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 1 а.с. 227-235).

09 лютого 2026 року, тобто у межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надійшла заява ОСОБА_2 про відшкодування понесених судових витрат у сумі 10 000 грн.

У суді апеляційної інстанції представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював адвокат Підгорний К.Є. на підставі укладеного між ними договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2025 року, ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № 1159634 від 03 лютого 2026 року (т. 2 а.с. 20).

Пунктом 1.3 укладеного договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2025 року передбачено, що вартість правової допомоги (гонорар), який замовник зобов`язується сплатити адвокату за цим договором, становить 10 000 грн, з урахуванням рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, що затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16 травня 2025 року за № 142.

Актом прийому-передачі виконаних робіт, складеним 09 лютого 2026 року між адвокатом Підгорним К.Є. та ОСОБА_2 , визначено, що адвокат виконав на користь довірителя наступну роботу: складання апеляційної скарги за підписом довірителя, інших заяв з процесуальних питань, участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а довіритель прийняв вказану роботу. Загальна вартість правової допомоги (гонорар) за вказану роботу, згідно з п. 1.3 договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2025 року, складає 10 000 грн

Сплату ОСОБА_2 адвокату Підгорному К.Є. 10 000 грн підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 09 лютого 2026 року.

Як свідчать матеріали справи, постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року без змін.

Вирішуючи клопотання про відшкодування судових витрат, колегія суддів виходить з того, що в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, постанову ухвалено не на користь відповідача, а натомість залишено без змін рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна. Отже, правові підстави для розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відсутні, оскільки за результатами розгляду справи судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Отже, у прийнятті додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн належить відмовити.

Керуючись ст. 270, 367, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_2 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова