Номер провадження 2/211/947/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

за головуванням судді Гонтар А.Л.

з участю секретаря судового засідання Костяк Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення,-

установив:

представник позивача Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (далі КП «Кривбасводоканал») 01 липня 2025 року звернувся в Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим, що надає послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату цих послуг згідно з особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на зазначені послуги здійснювалося постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . В помешканні відповідача відсутній засіб обліку води, тому нарахування здійснюється за науково обґрунтованими нормативами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення м. Кривого Рогу, затвердженими рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. № 367. Оскільки відповідач у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, виникла заборгованість за період з 01.04.2014 по 31.05.2025 в сумі 51557,53 грн. Зазначену суму заборгованості по оплаті за отримані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а також 3% річних в сумі 182,97 грн. та втрати від інфляції в сумі 920,112 грн., просить стягнути з відповідача на свою користь.

16 вересня 2025 року представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просив стягнути заборгованість у сумі 49924,80 грн., 3% річних у сумі 181,38 грн., витрати від інфляції 912,03 грн., судовий збір 3028,00 грн.

На підставі ухвали суду від 26 вересня 2025 року прийнято позов до провадження, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 02 жовтня 2025 року.

06 листопада 2025 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки вона в квартирі не проживає, не користується послугами позивача, договір з позивачем не укладала, просить застосувати строк позовної давності.

18 листопада 2025 року позивач надав суду відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення, вказала, що вона заперечує проти застосування строків позовної давності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надійшла заява про застосування строків позовної давності, так як борг нараховано з 2014 року, а з позовом позивач звернувся в 2019 році.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги потрібно частково задовольнити за таких підстав.

Згідно зі статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Суд встановив, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-23), та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, які надаються КП «Кривбасводоканал» за зазначеною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому постачанню холодної води та водовідведення.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

У пункті 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII).

Статтями 23, 24 Закону № 2633-IV передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача. Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Параметри якості води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень пункту 17 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил).

Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Так, відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Комунальним підприємством «Кривбасводоканал» щомісячно здійснюється централізоване постачання холодної води і водовідведення до житла відповідачів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване постачання холодної води та водовідведення житлового помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.04.2014 по 31.05.2025 становить 49924,80 грн. (а.с. 8-9), суд вважає що є підстави для застосування строку позовної давності та з відповідача потрібно стягнути заборгованість за період з липня 2017 року по травень 2025 року, що становить 45070,83 грн.

В зазначеному випадку не можна застосувати наслідки пропуску строку позовної давності після 2017 року з огляду на таке.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 до 30 червня 2023 року.

Отже, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п.19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону№3450-IXвід 08.11.2023) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 01 липня 2017 року.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 01 липня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні (Постанова Дніпровського апеляційного суду від 09.10.2024 року (провадження № 22-ц/803/8295/24 Справа № 185/615/24)).

Доводи відповідача щодо незаконності відмови у перерахунку суми боргу у зв`язку з тим, що вона не проживала в квартирі і не споживала послуги позивача, суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно з п. 29 вищезазначених Правил №630 передбачено, що споживач має право на несплату вартості послуг у період тимчасової відсутності споживача у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування вентилів у квартирі та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за письмовою заявою. Проте відповідачкою відповідного звернення до позивача про відключення та опломбування на період її тимчасової відсутності здійснено не було.

Крім того, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися між сторонами та зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в сумі 182,97 грн. та інфляційних втрат в сумі 920,12 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості (а.с. 9 зворотний бік).

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями частини другої статті 625 ЦК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З огляду на те, що цивільне судочинство згідно з частиною першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд висновує про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач заявив вимогу про відшкодування судового збору в сумі 3028,00 грн., сплачений при подачі позову (а.с.1), оскільки позов потрібно задовольнити частково, то стягнути треба судовий збір у сумі 2799,91 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 509, 525, 625, 903, 901 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-

вирішив:

позов Комунального підприємства «Кривбасводоканал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6а), заборгованість за період з 01.07.2017 по 31.05.2025 з оплати за отримані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в сумі 45070 (сорок п`ять тисяч сімдесят) гривень 83 коп., 3% річних в сумі 181 (сто вісімдесят одна) гривня 38 коп., втрати від інфляції в сумі 912 (дев`ятсот дванадцять) гривень 03 коп. та судовий збір у сумі 2799 (дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 91 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення 09 лютого 2026 року.

Суддя: А.Л.Гонтар