ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/140/26 Справа № 192/1176/25 Суддя у 1-й інстанції -Щербина Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
16 лютого 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Красвітної Т.П., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сустав Наталія Валеріївна про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 192/1176/25 за розглядом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2025 року у складі судді Щербини Н.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області знаходилася вищевказана цивільна справа.
Рішенням Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №75538, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості за Кредитним договором № 630084616 від 24 лютого 2017 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт капітал» в розмірі 46 097,22 грн.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 17000 грн (а.с.139-141).

09 лютого 2026 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сустав Н.В. подала в порядку ст. 141, 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи це тим, що, переглядаючи рішення суду першої інстанції, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ТОВ Вердикт капітал та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат ОСОБА_1 у вигляді витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, яку позивач отримала в процесі апеляційного провадження та про що нею заявлялось у відзиві на апеляційну скаргу. До заяви заявником подано письмові докази витрат позивача при розгляді апеляційної скарги на суму 4500 грн, тому заявник просить стягнути з відповідача на її користь витрати, пов`язані з розглядом справи в апеляційній інстанції у розмірі 4500 грн.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не надавав.

Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат і надані заявником документи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для повного задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог, з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Вердикт капітал, поданому нею у лютому 2026 року, позивач у справі заявляла про те, що планує понести витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 4500 грн.

В підтвердження повноважень та визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката до заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу надано договір №196 про надання правничої допомоги від 30 грудня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Сустав Н.В., додаткову угоду №1 від 31 грудня 2024 року до договору №196 про надання правничої допомоги від 30 грудня 2024 року з встановленням характеру правничої допомоги та переліком робіт та їх вартістю, довідку про відкриття рахунку клієнту ОСОБА_3 , наданої АТ КБ Приватбанк, повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску ОСОБА_3 , акт №4 прийому-передачі послуг за додатковою угодою №1 від 31 грудня 2024 року, в якому зазначено надані фактично роботи адвокатом, їх тривалість та вартість на загальну суму 4500 грн, підписаного, зокрема, клієнтом ОСОБА_1 , платіжну інструкцію від 09 лютого 2026 року на суму оплати послуг адвоката Сустав Н.В. 3000 грн за договором, укладеним з ОСОБА_1 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Сустав Н.В., ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Сустав Н.В. у Дніпровському апеляційному суді.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Колегія суддів враховує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі №379/1418/18, від 13 грудня 2022 року по справі №695/2483/20.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, від 02 грудня 2020 року по справі №317/1209/19, від 22 січня 2021 року по справі №925/1137/19, від 03 лютого 2021 року по справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року по справі №753/1203/18, від 21 грудня 2022 року по справі №357/9210/18.

Учасник справи повинен деталізувати опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення/визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Зазначення в акті приймання-передачі наданих послуг переліку наданих послуг та фіксований розмір гонорару адвоката є належним розрахунком/детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Наведена правова позиція узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі №922/1964/21.

Частинами 4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено,що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Колегія суддів доходить висновку, що витрати позивача, які вона понесла при розгляді справи апеляційною інстанцією, є співмірними з наданими послугами та повністю підтвердженими, що узгоджується з матеріалами справи, а заява про ухвалення додаткового рішення подана заявником у строк, визначений ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею в Дніпровському апеляційному суді на суму 4500 грн, що на переконання колегії суддів буде співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача, враховуючи залишення його апеляційної скарги без задоволення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, в розумінні ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 133-141, 270 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сустав Наталія Валеріївна про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 192/1176/25 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати за послуги правової допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 4500 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст додаткової постанови складено 16 лютого 2026 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.П. Красвітна

М.О. Макаров