Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2026 м . Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі судді Питель О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 125/1522/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що від шлюбу у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому шлюб між сторонами було розірвано, син залишився проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Син є важко хворим і потребує постійного стороннього догляду, діагноз дитячий церебральний параліч, спастична диплегія. Крім того, у сина цілий ряд супутніх захворювань, а саме діагностовано цукровий діабет 1 типу, стадія компенсації, діабетична дистальна полінейропатія обох ніг, явна стадія, синдром діабетичної стопи: змішана форма 0 ст. справа і зліва. ОСОБА_3 встановлена перша група інвалідності «А» безтерміново. Батько взагалі самоусунувся від лікування та виховання дитини, протягом останніх 8 років жодного разу дитину не бачив, з дитиною не спілкується, не вітає зі святами, зокрема навіть з днем народження. Відповідач не виконує свої обов`язки з утримання сина, тому позивач змушена звертатися до суду з даною позовною заявою. Зазначила, що відповідач отримує дохід та є особою працездатного віку, а тому може надавати дитині матеріальну допомогу. Ураховуючи теперішній рівень цін на продукти харчування та дитячий одяг, взуття, медикаменти, стан здоров`я сина та його інвалідність, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 26.08.2025 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу було надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатків відповідачу двічі було надіслано за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку.

До суду 15.09.2025 повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою: "адресат відмовився", тобто ОСОБА_2 відмовився від отримання листа; 06.10.2025 до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням відповідача.

У строк, що визначений в ухвалі суду, та станом на 12.01.2026 відповідач відзив не подав, жодних клопотань чи заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні без повідомлення сторін до суду також не надходило.

22.10.2025 позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, з дня подання позову на весь період інвалідності. Копію заяви позивач надсилала для відома відповідачеві, що підтверджується даними квитанції "Укрпошта" від 19.10.2025.

Суд, оглянувши заяву та матеріали справи, приймає заяву про уточнення вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 є інвалідом першої «А» групи безтерміново, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується даними копії довідки МСЕК серії 12 ААД № 182521 від 23.12.2004.

Крім того, ОСОБА_1 на підтвердження ряду супутніх хвороб у сина долучила до матеріалів справи копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого КНП «ВОКЕЦ ВОР» та КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» № 1417, № 2766, копію епікризу.

Відповідно до даних копії Витягів з реєстру територіальної громади № 2023/009780835 від 29.11.2023 та № 2023/009869019 від 01.12.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з даними довідки Зятковецького старостинського округу Гайсинського району Вінницької області № 268 від 28.07.2025, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає спільно з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

Аналіз ст. 198, 200 Сімейного кодексу України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх непрацездатних повнолітніх дочок, синів, які у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, з умовою, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. У разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Положеннями ст. 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням повсякденного функціонування, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Особою з інвалідністю - є особа із стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати її повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими (ст. 1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні").

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою інвалідністю першої «А» групи безтерміново, потребує постійного стороннього догляду, який надає йому матір.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що батько та матір мають рівні права та обов`язки щодо дитини, суду не надано доказів щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина, тому суд дійшов висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров`я дитини, платника аліментів, відсутність заперечень відповідача та прийшов висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (14.08.2025) на весь період інвалідності.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного та ст. 180, 182, 191, 200, 201 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 279, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму (для осіб, які втратили працездатність), на весь період інвалідності ОСОБА_3 , починаючи стягнення з 14.08.2025.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Суддя