Справа № 703/4844/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Волосовського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ «Свеа фінанс» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №7943513 від 29 грудня 2022 року у розмірі 24682 грн. 50 коп., з підстав невиконання його умов, а також просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29 грудня 2022 року між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7943513 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою). Даний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Так, 29 грудня 2022 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору позики, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор fJ4M81baSy, який боржником було 29.12.2022 року о 12:16:08 год. введено та відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору, на умовах визначених офертою.

Відповідно до Розділу 1 Договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 6500,00 грн, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до розділу 2 Договору позика надається строком на 30 днів.

ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», свої зобов`язання за Договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні позики.

Однак позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на липень 2025 року у розмірі 24682 грн. 50 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 6500 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 18182 грн. 50 коп.

При цьому, позивач зауважив, що відповідач здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Договором №7942191, останній платіж було здійснено нею 05 лютого 2023 року 11:48:38 у сумі 1267,50 грн. Таким чином, сплачуючи заборгованість за Договором, відповідач вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Договору позики, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.

11 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (змінено назву на ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу №01.02-36/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики №7943513 від 29 грудня 2022 року перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс».

Посилаючись на вказані обставини та те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Свеа фінанс» який набув права вимоги за ним, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 24682 грн. 50 коп., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн. в примусовому порядку.

19 серпня 2025 року представник позивача ТОВ «Свеа фінанс» Паладич А.О. звернулась до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій зменшила позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, на стягненні таких з відповідача не наполягала та остаточно просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7943513 від 29 грудня 2022 року у розмірі 24682 грн. 50 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою судді від 12 серпня 2025 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив.

06 лютого 2025 року від представника відповідача - адвоката Геріх Н.А. через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладено обставини щодо часткового визнання позову відповідачем. Так, представник відповідача у поданому відзиві зазначила, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500 грн. Водночас, не погоджуючись із сумою нарахованих відсотків, вважає що такі мають бути стягнуті з відповідача виключно в межах строку дії договору позики №7943513 від 29 грудня 2022 року, що за умовами договору становить 30 днів. Вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по нарахованим відсоткам за користування позикою у розмірі 2437 грн. 50 коп. У відзиві стороною відповідача також наведено розрахунок заборгованості за відсотками. Вказує, що нарахування процентів за період визначений кредитним договором має бути наступним: за перший день - (з 29.12.2022 року по 30.12.2022 року) виходячи із установленої у договорі процентної ставки 37,21 % на добу, що становить 2418,65 (6500*37,21/100*1) грн. За решту 29 днів строку дії договору, тобто з 31.12.2022 року по 28.01.2023 року, на переконання представника відповідача, відсотки мають бути нараховані за процентною ставкою 0,01 % на добу, що становить 18,85 грн на добу. (6500*0,01/100*29) грн. На підставі наведеного представник відповідача не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 6500,00 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 2437,50 грн., а всього позов визнала на суму 8937 грн. 50 коп.

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісткок за адресою зареєстрованого місця проживання, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції про вручення поштових відправлень.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

Рішення № 1 від 25.03.2024р., ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс», відомості про які внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.44).

Судом встановлено, що 29 грудня 2022 року між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7943513, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.10-12).

Згідно пункту 2.2 Договору строк позики становить 30 днів.

Пунктом 2.3 Договору визначено базову процентну ставку за перший день користування позикою (фіксована), що становить 31,21 %.

Пунктом 2.3 Договору визначено базову процентну ставку з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована), що становить 2,5% в день; визначено також знижену процентну ставку в розмірі 0,01% та процентну ставку за понадстрокове користування позикою за день в розмірі 2,70%, пеня 2,70%. Визначено орієнтовну реальну річну процентну ставку в розмірі 4715,96. Орієнтовну загальну вартість позики - 8937,50,00 грн.

Пунктом 15 Договору визначено умови, що дозволяють зміну процентної ставки. Так, у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «ClickCredit») та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «Економ» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «ClickCredit»), знижена процентна ставка, визначена п. 2 Договору припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п. 2 Договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується позичальником в повному обсязі за весь період строку позики.

Додатком №1 до договору позики №7943513 від 29 грудня 2022 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.12-зворот).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту/позики, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Зі змісту кредитного договору від 29 грудня 2022 року вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса.

Вказаний договір позики та Додаток №1 до договору підписано відповідачем ОСОБА_1 29 грудня 2022 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором - «fJ4M81baSy».

Також відповідачем, 29 грудня 2022 року, підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту у якому відображено інформація про кредит, основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки та загальної вартості кредиту (а.с.14-15).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відтак, судом встановлено, що укладаючи кредитний договір відповідач та TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала договір позики шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого відповідачу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем договору позики та надав відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені, що не спростовано стороною відповідача.

Надання грошових коштів ОСОБА_1 підтверджено довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», відповідно до якої товариство підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) Дата 29.12.2022 року; 2) Номер платежу e0a8b910-dfd0-4602-a051-a83849b6c986; 3) Сума 6500.00 грн.; 4) Отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_2 . (а.с.29).

Окрім того, факт отримання та користування кредитними коштами відповідачем не заперечувався у поданому відзиві, відтак зазначена обставина в силу положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню в судовому засіданні.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що зобов`язання за Договором №7943513 від 29 грудня 2022 року позикодавцем виконані належним чином.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що укладення договору із боку відповідача не було добровільним, відтак уклавши договір на відповідних умовах, керуючись засадами свободи договору, сторони взяли на себе зобов`язання виконувати його. При дослідженні умов укладеного договору не виявлено підстав вважати будь-яку з них такою, що може трактуватися як явно несправедлива у визначенні Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність укладеного між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісним кредитором) та відповідачем у справі - ОСОБА_1 вказаного правочину.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

11 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА (перейменовано на ТОВ «Свеа фінанс») було укладено Договір Факторингу №01.02-36/23 (а.с.30-33).

Відповідно до розділу 2 договору факторингу ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА (перейменовано на ТОВ «Свеа фінанс») набуло права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та сплачує останньому за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 11 липня 2023 року, ТОВ «Свеа фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 24682 грн. 50 коп., з яких сума заборгованості за тілом кредиту становить 6500 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками - 18182 грн. 50 коп. (а.с.37)

Обставини справи свідчать про те, що позивач довів належними та достатніми доказами, що ТОВ «Свеа фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7943513 від 29 грудня 2022 року.

Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 29.09.2015 року у справі 3 6-979-цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення первісному кредитору.

Суд наголошує, що доказів погашення заборгованості за договором позики №7943513 від 29 грудня 2022 року ані первісному кредитору, ані позивачу відповідачем не надані.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №7943513 від 29 грудня 2022 року станом на 11 липня 2023 року загальний розмір заборгованості становить 24682 грн. 50 коп., з яких сума заборгованості за тілом кредиту становить 6500 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками - 18182 грн. 50 коп. (а.с.27-28).

Правовою підставою заявлених ТОВ «Свеа фінанс» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушила умови договору позики №7943513 від 29 грудня 2022 року та ст.ст.526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за вказаним договором позики у вигляді тіла кредиту в розмірі 6500 грн. є правомірними та підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 18182,50 грн., суд вважає слушними доводи відповідача, що такі підлягають до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що за умовами договору позики №7943513 від 29 грудня 2022 року сума позики становить 6500,00 грн, строк кредитування 30 днів. Дата повернення позики - 28 січня 2023 року.

Таким чином сторонами погоджено строк кредитування не більше 30 днів, тобто з 29 грудня 2022 року по 28 січня 2023 року.

Аналізуючи наведені умови договору щодо строку, на який видається позика, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорі №7943513 від 29 грудня 2022 року відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору, тобто після 28 січня 2023 року, якою є дата закінчення строку дії договору позики, доказів пролонгації означеного договору після 28 січня 2023 року матеріали справи не містять та позивачем не надано.

З умов вказаного договору позики слідує, що його сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування позикою.

Таким чином, кредитор за договором №7943513 від 29 грудня 2022 року, міг нараховувати відсотки виключно в межах строку правомірного користування позичальником коштами, а саме у період строку користування позикою, який становить 30 днів з дня підписання договору, тобто з 29 грудня 2022 року по 28 січня 2023 року, включно. За вказаних обставин, нарахування відсотків за вказаним договором починаючи з 29 січня 2023 року не ґрунтується на умовах указаного договору та вимогах чинного законодавства України, внаслідок чого є безпідставним.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Застосовуючи такий підхід в даній справі, судом проведено власний розрахунок суми заборгованості.

Так, за умовами договору №7943513 від 29 грудня 2022 року сторони погодили строк користування коштами - 30 днів, таким чином позичальник не мав права нараховувати проценти за користування позикою після 29 січня 2023 року.

Пунктом 2.3 Договору визначено базову процентну ставку за перший день користування позикою (фіксована), що становить 31,21 %.

Пунктом 2.3 Договору визначено базову процентну ставку з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована), що становить 2,5% в день; визначено також знижену процентну ставку в розмірі 0,01% та процентну ставку за понадстрокове користування позикою за день в розмірі 2,70%, при цьому матеріали справи не містять доказів того, що строк кредитування за вказаним кредитним договором було продовжено

Пунктом 15 Договору визначено умови, що дозволяють зміну процентної ставки. Так, у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «ClickCredit») та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «Економ» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «ClickCredit»), знижена процентна ставка, визначена п. 2 Договору припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п. 2 Договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується позичальником в повному обсязі за весь період строку позики.

Таким чином нарахування відсотків слід здійснювати в межах строку дії договору (протягом 30 днів з часу його укладення) за перший день користування позикою відсотки слід нараховувати за процентною ставною у розмірі 31,21 %. Що стосується нарахування відсотків за решту 29 днів користування позикою, то такі слід нараховувати за базовою процентною ставкою, що становить 2,50 % від суми позики за 1 день користування коштами.

При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача, що нарахування відсотків за вищевказаний період слід проводити за зниженою процентною ставкою в розмірі 0,01 %, оскільки така процентна ставка може застосовуватись лише у разі належного виконання позичальником умов договору позики.

З урахуванням наведеного, загальна сума відсотків, нарахована в межах строку дії договору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який набув права вимоги за даним договором позики становить 7131 грн. 15 коп., що складається із суми відсотків за перший день користування позикою в розмірі 2418 грн. 65 коп. (за процентною ставкою 31,21 %) та відсотків за решту строку користування позикою (29 днів) за базовою процентною ставкою (2,50 %) в розмірі 4712 грн. 50 коп.

Слід також звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не міг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Договір містить зрозумілий розрахунок лише щодо першого базового періоду. А тому на думку суду, укладення між відповідачем кредитного договору із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» від 29 грудня 2022 року перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

Таким чином, суд також враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору про споживчий кредит на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.

Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики №7943513 від 29 грудня 2022 року у розмірі 13631 грн. 15 коп., з яких: 6500 грн. 00 коп. - розмір заборгованості по тілу кредиту та 7131 грн. 15 коп. нарахованих відсотків в межах строку дії договору.

У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку дії указаного кредитного договору, слід відмовити за безпідставністю.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Відповідно до ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Всупереч положень частини 1 статті 81 ЦПК України, відповідачем не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов договору позики, у передбачений ним строк позика не погашена.

При цьому позивачем були надані належні докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та підтверджують законність означених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаним договором позики належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» є обгрунтованими.

Водночас з врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» суми заборгованості за договором позики №7943513 від 29 грудня 2022 року у розмірі 13631 грн. 15 коп., з яких: 6500 грн. 00 коп. - розмір заборгованості по тілу кредиту та 7131 грн. 15 коп. нарахованих відсотків в межах строку дії договору. В решті позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь позивача судовий збір у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1337 грн. 79 коп. (з розрахунку: 24682,5х2422,40/13631,1=1337,79).

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у сумі 1337 грн. 79 коп.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 546, 548, 549, 610, 626, 628, 629, 638, 1050, 1054-1056 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 206, 264, 265 ЦПК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», -

ухвалив :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» заборгованість за кредитним договором №7943513 від 29.12.2022 року у розмірі 13631 грн. 15 коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1337 грн 79 коп., а всього - 14968 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 94 (дев`яносто чотири) коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2026 року.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», , юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: В. В. Волосовський