єдиний унікальний номер справи 531/122/26
номер провадження 6/531/10/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Герцова О. М.

за участі секретаря судового засідання Капленко Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чугуй В.О. про оголошення розшуку боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вікторія Чугуй звернулася до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 .

Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Карлівському відділі ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №43356727 з примусового виконання виконавчого листа №2-280/2006, виданого 27.04.2006 року Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Машівського районного суду Полтавської області № 531/400/18 від 24.10.2018 року змінено розмір аліментів на частину всіх видів доходів ОСОБА_1 щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку.

Боржник на даний час ухиляється від сплати заборгованості, місце проживання його невідоме.

Згідно виконавчого документа боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за даною адресою не проживає. Місце офіційної роботи та доходів боржника невідоме.

Заборгованість по виконавчому провадженню не сплачується та становить 133148,67 грн.

В судове засідання, державний виконавець не з`явився, у поданні просить розгляд справи провести без участі представника Карлівського ВДВС.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання суд приходить до наступних висновків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року № 916/1605/15-г та від 31 липня 2019 року № 554/13475/15-ц.

Отже, звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

Відповідно до акту державного виконавця від 01.12.2025 року державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 , в результаті якого місце проживання боржника встановити не вдалося, ліквідного майна не має.

Виходячи з викладеного, суд заявлене подання вважає передчасним, оскільки, останнє не містить жодних доказів отримання боржником постанови державного виконавця про відкриття вказаного виконавчого провадження. Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про привід боржника, про ухилення боржника від сплати боргу, перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування), відсутні докази, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, також державним виконавцем не надано доказів здійснення запитів до органів: державної міграційної служби, державної реєстраційної служби України, Пенсійного фонду, податкової служби, банків, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, нотаріату, тощо.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виконавець не подав до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, хоча це є його обов`язком, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку ОСОБА_1 , чим будуть порушені його права.

Між тим, слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника слід відмовити.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

Керуючись ст. ст. 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 5, 81, 259, 260, 261, 353, 354, 438 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чугуй В.О. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя О.М. Герцов