ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3827/26 Справа № 190/1800/25 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

27 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Свистунової О.В.,

суддів Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

ознайомившись з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

В С Т А Н О В И В :

14 січня 2026 року представник Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» адвокат Рудницький Ю.Г. подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему Електронний суд апеляційну скаргу на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апелянт зазначив, що в Електронному кабінеті користувача підсистеми «Електронний суд» повний текст рішення став доступним для ознайомлення лише 12.01.2026 року. Крім того, у період з жовтня по грудень 2025 року спостерігалися неодноразові технічні збої у роботі ЄСІТС, що ускладнювало своєчасний моніторинг стану справи та отримання процесуальних документів. У зв`язку з чим апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Згідно статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску заявником строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням звернення до суду тощо.

Натомість, Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Отже, у разі оскарження судового рішення зі спливом значного періоду часу, заявником має бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Встановлено, що 30 вересня 2025 року було ухвалено рішення по справі.

Як вбачається із матеріалів справи, копію оскаржуваного судового рішення апелянт отримав 17.10.2025 року що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 18).

14 січня 2026 року представник Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» адвокат Рудницький Ю.Г. подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему Електронний суд апеляційну скаргу на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року.

Доводи апелянта про те, що в Електронному кабінеті користувача підсистеми «Електронний суд» повний текст судового рішення став доступним для ознайомлення лише 12.01.2026 року, а також на наявність неодноразових технічних збоїв у роботі ЄСІТС у період з жовтня по грудень 2025 року, не можуть бути визнані поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оскільки апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що повний текст рішення дійсно був доступний в електронному кабінеті лише з 12.01.2026 року.

Крім того, навіть за умови наявності технічних збоїв у роботі ЄСІТС, з дня доставлення копії оскаржуваного судового рішення (17.10.2025 року) апеляційна скарга була подана з істотним пропуском встановленого процесуального строку (14.01.2026 року). За цей проміжок часу апелянт не був позбавлений можливості вжити розумних та необхідних заходів для отримання копії судового рішення безпосередньо у суді першої інстанції та своєчасного подання апеляційної скарги.

Враховуючи, що кінцевий строк для подачі апеляційної скарги сплинув 03 листопада 2025 року (оскільки 01 листопада 2025 року вихідний день), а апеляційна скарга була подана 14.01.2026 року, колегія суддів приходить висновку, що строк на апеляційне оскарження є пропущеним, а підстави на які посилається апелянт є неповажними.

У зв`язку з цим апеляційна скарга повинна бути залишена без руху з наданням апелянту десятиденного терміну з дня вручення ухвали, для звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку з належними доказами.

Крім того, пунктом 2 частини 4 статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За правилом пункту 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення), процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного кваліфікованого електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом.

Згідно з пунктом 29 Положення у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Наведене також кореспондується з положенням частини сьомої статті 43 ЦПК, відповідно до якої у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Із матеріалів справи вбачається, що апелянт подав апеляційну скаргу за допомогою системи «Електронний суд», проте докази направлення сторонам листа з описом вкладення поданих до суду документів відсутні, як і відсутні відомості щодо отримання останнім цих документів через систему «Електронний суд» (квитанція про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС).

Частиною 2 ст. 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року залишити без руху для усунення недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня вручення копії ухвали, зобов`язавши надати обґрунтовану заяву щодо підстав пропуску строку з належними доказами та докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками сторонам по справі.

У разі невиконання даної ухвали в зазначений строк у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида