справа № 165/377/26
провадження №2-н/165/18/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРЇАНИ

про відмову у видачі судового наказу

16 лютого 2026 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Волинської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

встановив:

ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1539,93 грн.

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу та доданими до неї копіями документів на підтвердження обставин, якими стягувач обґрунтовує свої вимоги, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу виходячи з такого.

Згідно з положеннями частин другої та третьої статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ визначені п. 3 ч.1 ст 161 ЦПК України, а саме якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно зі статтею 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Отже, щодо підсудності наказне провадження тотожне позовному.

Частиною першою статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас згідно частини першої статті 30 ЦПК України (Виключна підсудність) позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано. Спір може стосуватись як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, пов`язаних з нерухомим майном.

Тобто правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності.

Словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині першій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 910/10647/18; від 16.02.2021 у справі №911/2390/18. Постанова КЦС ВС від 10.04.2019 у справі №638/1988/18.

У заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що починаючи з 01.12.2023 ТзОВ "Газорозподільні мережі України"стабільно надавало послуги з розподілу природного газу споживачу за адресою об`єкта споживання: АДРЕСА_1 . Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який є побутовим, відповідно до Типового договору.

Оскільки предметом спору в даному випадку є стягнення послуг з розподілу природного газу споживачу за адресою об`єкта споживання: АДРЕСА_1 , то приходжу до висновку, що вказана заява про видачу судового наказу не підсудна Нововолинському міському суду Волинської області.

Незважаючи на утворення нового Володимирського району, та віднесення села Біличі до території Володимирського району, суди зберегли свою територіальну юрисдикцію. Село Біличі колишнього Іваничівського району, де знаходиться нерухоме майно, де здійснюється надання послуг з розподілу природного газу, продовжує належати до територіальної юрисдикції Іваничівського районного суду Волинської області і тому справу належить розглядати там.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 9 частини першої статті 165 ЦПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 166 ЦПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частини друга статті 164 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-166, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Волинської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити стягувачу, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук