ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 2-4091/10 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Номер провадження: 22-ц/819/394/26 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС";

відповідачі (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2025 року, постановлену у складі судді Кузьміної О.І. в м. Херсоні, дата складення повного судового рішення не зазначено, прийняту за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", у справі за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

24 жовтня 2025 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" в порядку самопредставництва звернувся через підсистему "Електронний суд" до суду з заявою, в якій просив визнати поважними та поновити строк пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Херсона №2-4091/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 141 344,86 грн та судових витрат в розмірі 1 533,45 грн.

Заява обґрунтована наступним.

У провадженні Дніпровського районного суду м. Херсона перебувала справа № 2 4091/10 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 01.09.2008.

Кредитний договір № 0 від 01.09.2008 р. було укладено між ПАТ "УкрСиббанк" та гр. ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 09.12.2010 року позовні вимоги були задоволені та видано виконавчий лист.

В подальшому право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ "Дельта Банк", який відступив своє право вимоги до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" на підставі укладеного договору купівлі продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами №1930/К від 22.09.2019 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК Довіра та гарантія", новому кредитору мають бути передані оригінали кредитних договорів відповідно до реєстру. При цьому процесуальна документація про стягнення заборгованості за відступленими кредитними договорами передається новому кредиторові за можливості, в міру їх повернення до ПАТ "Дельта Банк".

Оригінал виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2-4091/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором № 0 від 01.09.2008 р., від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" передавався направленням простої кореспонденції без складання акту прийому-передачі.

Даний факт купівлі-продажу прав вимоги підтверджено в судовому порядку, а саме 03.02.2020року Дніпровський районний суд м. Херсона постановив ухвалу по справі 2-4091/10, якою, серед іншого, підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 0 від 01.09.2008 до ТОВ "ФК Довіра та гарантія". 03.02.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області у справі №2-4091/10 було замінено стягувача ПАТ "Дельта Банк" на його правонаступника ТОВ "ФК Довіра та гарантія".

Рішення суду на дату подання даної заяви не виконано.

Оскільки, виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2 4091/10 повернуто 18.05.2011 р. та повторно не пред`являвся на примусове виконання, відповідно строк його пред`явлення до виконання сплинув 18.05.2014 року.

Таким чином, у ТОВ "ФК Довіра та гарантія" з моменту набуття права вимоги за кредитним договором, був відсутній оригінал виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2-4091/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 0 від 01.09.2008, оскільки він не передавався ПАТ "Дельта Банк" водночас із переходом права вимоги.

ТОВ "ФК Довіра та гарантія", набувши права стягувача за виконавчим документом по справі №2-4091/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №0, пропустило встановлений строк його пред`явлення на виконання до органів виконавчої служби по причині того, що цього виконавчого документа у ТОВ "ФК Довіра та гарантія" не було і товариство не мало змоги пред`явити його на виконання.

Внаслідок того, що пропущено строк пред`явлення виконавчого листа з незалежних від ТОВ "ФК Довіра та гарантія" причин, відповідно до зазначених обставин, заявник просить суд поновити строк його пред`явлення до виконання, оскільки відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Послався на положення ст.129-1, ч.1 ст.433 ЦПК України.

Звернув увагу на позицію Верховного суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07 вересня 2022 року про застосування пункту 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу.

Також вважає, що до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів заявником виокремлюється також введення воєнного стану на території країни.

Також послався на рекомендації РСУ від 02.03.2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану про те, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану. А тому вважає, що введення в Україні режиму воєнного стану та подальше продовження його є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом.

Також послався на положення Розділу "Прикінцеві положення" ЦК України, який було доповнено пунктом 19, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Також, вказав, що 25.07.2024 р. на загальних зборах учасників ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ТОВ "ВІН ФІНАНС" (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.

У зв`язку з зазначеним просить задовольнити заяву.

Представник ТОВ "ВІН ФІНАНС" в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2025 року заяву було задоволено, суд постановив:

--- видати Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" дублікат виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2-4091 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 141344,86грн. та судові витрати в розмірі 1533,45грн;

--- поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2-4091 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 141344,86грн. та судові витрати в розмірі 1533,45грн.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2-4091/10 від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" передавався направленням простої кореспонденції без складання акту прийому-передачі. Отже, вважав суд, зазначені обставини свідчать про те, що судове рішення не виконано, оригінал вказаного виконавчого листа втрачено, наслідком чого є необхідність задовольнити вимогу стягувача щодо видачі дубліката виконавчого листа про стягнення з відповідачів на користь ТОВ "ВІН ФІНАНС" заборгованості за кредитним договором. При цьому суд враховував те, що, на його думку, чинний ЦПК України не передбачає надання оцінки обставинам втрати виконавчих листів та видачу дублікатів виконавчих листів не ставить у залежність від поважності причин такої втрати.

Оцінюючи докази та враховуючи обставини пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, які визнані судом поважними, суд вважав за необхідне задовольнити заяву ТОВ "ВІН ФІНАНС" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для його пред`явлення до виконання.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати й постановити нову, якою відмовити заявнику у задоволені заяви про визнання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновлення його. При цьому скаржник послався на порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що ним, як учасником справи, подавалися 16.11.2025 року заперечення через підсистему "Електронний суд" з обґрунтуванням позиції щодо заяви, однак суд не врахував їх. Більше того, в оскаржуваному рішенні суду взагалі відсутні його аргументи чи підстави неприйняття їх судом, що свідчить про нехтування та порушення його процесуальних прав як сторони.

Також зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що зі змісту заяви вбачається, що заявник не ставив перед судом питання про видачу дублікату виконавчого листа, а лише просив вирішити питання про визнання поважними причин пропуску та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином, вважає скаржник, суд самостійно вийшов за межі заявлених вимог.

Також вказав, що суд не врахував того, що самого Додатку №1 до договору надано не було, а відтак і перевірити переуступку прав вимог за кредитним договором №0 від 01.09.2008 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 , за участю поручителів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не має можливості.

Також зазначив, що суд не прийняв до уваги й того, що додані до заяви рішення суду про відповідне стягнення заборгованості за кредитним договором та заміну сторони у виконавчому провадженні (ухвала від 03.02.2020 року) не містять даних про боржників, а відтак не можуть визнаватися судом як належні докази підтвердження зазначених в заяві фактів щодо наявності прав вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 01. 09.2008 року.

Також вказав, що поза увагою суду залишилось те, що до матеріалів заяви не додано доказів переуступки прав вимог від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ "Дельта Банк", у зв`язку із чим неможливо встановити ланцюг переходу прав вимог від стягувача до наступного стягувача.

Також зазначив, що судом не було враховано того, що відповідно до законодавства про виконавче провадження строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у цій справі завершився 18.05.2012 року, а тому посилання заявника на дію воєнного стану, як обґрунтування пропуску строку є недоречним, оскільки такий строк сплинув за десять років до оголошення відповідного стану в України. Інших поважних підстав пропуску заявником в заяві не зазначено і доказів такому не надано. Також не було надано заявником і доказів того, що вони взагалі повертали виконавчий документ звичайною кореспонденцією. Але суд зі слів заявника вказаний факт сприйняв як беззаперечний, про що зазначив у своєму рішенні.

При цьому скаржник послався на судову практику в аналогічних спорах (постанову від 30 червня 2022 року Касаційного господарського суду у складі ВС у справі № 5020-1129/2012, постанову від 25 червня 2025 року Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 756/2078/13-ц).

У відзиві представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" просить залишити ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2025 року по справі № 2-4091/10 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому зазначв таке.

Щодо підтвердження заміни сторони стягувача. Доводи відповідача про нібито порушення судом норм матеріального права з підстави ненадання додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019р. є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказав, що питання правонаступництва вже було остаточно вирішене судом у межах цивільної справи про заміну сторони стягувача. За результатами розгляду, дослідивши надані докази, у тому числі договір купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019 р. та його додатки, 03.02.2020 року Дніпровський районний суд м. Херсона постановив ухвалу по справі 2-4091/10, якою, серед іншого, підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 0 від 01.09.2008 до ТОВ "ФК Довіра та гарантія", яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання.

Щодо аргументації поновлення строку. Зазначив, що дійсно, у даній справі останнє пред`явлення виконавчого листа до виконання мало місце до 18.05.2014 року, після чого строк його пред`явлення не поновлювався. ТОВ "ВІН ФІНАНС" набуло статусу правонаступника первісного стягувача лише 03.02.2020 року, відповідно до укладеного договору відступлення права вимоги та на підставі ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження. До моменту набуття прав ТОВ "ВІН ФІНАНС" не мало жодного юридичного впливу чи можливості ініціювати поновлення строку або пред`явити виконавчий документ до виконання, оскільки такі повноваження належали виключно первісному кредитору. Отже, об`єктивно саме з моменту переходу права вимоги (2020 рік) ТОВ "ВІН ФІНАНС" отримало законну можливість звертатися до суду із відповідними заявами. Однак після укладення договору купівлі-продажу №1930/К від 18.09.2019 р., виконавчі листи не були передані ТОВ "ВІН ФІНАНС" одразу, що фактично унеможливило своєчасне звернення із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання. Лише після отримання відповідних виконавчих листів Товариство мало змогу реалізувати своє право на звернення до суду. Оскільки процесуальна документація про стягнення заборгованості за відступленими кредитними договорами передається новому кредиторові за можливості, в міру їх повернення до ПАТ "Дельта Банк".

Також вказав, що протягом 20202021 років на території України діяв загальнонаціональний карантин, запроваджений постановами Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню COVID-19, що істотно обмежувало роботу судів, органів державної виконавчої служби та поштового зв`язку, унеможливлюючи своєчасне оформлення та подання процесуальних документів.

Також зазначив, що рішення Дніпровського районного суду м. Херсона №2-4091/10 від 09.12.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 01.09.2008 р. залишається невиконаним.

Звернув увагу суду на позицію Верховного суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07 вересня 2022 року: "У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Кім того, зазначив, що згідно розділу "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, на його думку, ТОВ "ВІН ФІНАНС" діяло добросовісно та не мало можливості звернутися з відповідною заявою раніше, оскільки пропуск строку був зумовлений сукупністю об`єктивних обставин затримкою у передачі виконавчих документів, дією карантину та воєнного стану, що цілком відповідає критеріям "поважності причин" у розумінні частини третьої статті 12, статті 126 та статті 433 ЦПК України.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 16.02.2026 року о 09:35 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися і про причини неявки не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

У провадженні Дніпровського районного суду м. Херсона перебувала справа № 2 4091/10 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 01.09.2008.

Кредитний договір № 0 від 01.09.2008 р. було укладено між ПАТ "УкрСиббанк" та гр. ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 09.12.2010 року позовні вимоги були задоволені. Суд вирішив:

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 17 869,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.10.2010р. еквівалентно 141 344,86 грн в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 00 від 01.09.2008р., що виникла станом на 13.10.2010р;

--- стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 17869,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.10.2010р. еквівалентно 141 344,86 грн в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 00 від 01.09.2008р., що виникла станом на 13.10.2010р;

--- загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню, 17 869,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.10.2010р. еквівалентно 141 344,86 грн;

--- стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судові витрати в розмірі 511,15 грн;

--- стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судові витрати в розмірі 511,15 грн;

--- стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судові витрати в розмірі 511,15 грн.

Вказане рішення оприлюднене в ЄДРСР.

Заявник посилається на те, що в подальшому право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ "Дельта Банк", який відступив своє право вимоги до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" на підставі укладеного договору купівлі продажу прав вимоги №1930/К від 18.09.2019.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.02.2020 року у справі №2-4091/10 заяву ТОВ "ФК Довіра та гарантія", заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у виконавчому провадженні було задоволено. Суд ухвалив замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ "Дельта Банк" на правонаступника первісного стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" у виконавчих листах №2-4091/10.

Вказане судове рішення оприлюднене в ЄДРСР.

Заявник вказує на те, що за вказаним рішенням суду від 09.12.2010 року було видано виконавчий лист, його було повернуто 18.05.2011 р. та повторно він не пред`являвся на примусове виконання, його оригінал від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" передавався направленням простої кореспонденції без складання акту прийому-передачі, рішення суду на дату подання даної заяви не виконано.

25.07.2024 р. на загальних зборах учасників ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ТОВ "ВІН ФІНАНС" (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вбачається з практики Європейського Суду з прав людини.

В п.п.40 і 41 рішення ЄСПЛ "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 року зазначається, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Відповідно до ст.368 ЦПК України в редакції, діючій до 14.12.2017 року включно (чинній на час набрання рішенням суду законної сили): питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу (ч.1); за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист (ч.2).

Згідно зі ст.370 ЦПК України в редакції, діючій до 14.12.2017 року включно (чинній на час набрання рішенням суду законної сили), замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця, видати його дублікат.

Відповідно до ст.371 ЦПК України в редакції, діючій до 14.12.2017 року включно (чинній на час набрання рішенням суду законної сили), стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За положеннями ст.433 чинної редакції ЦПК України: у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1); заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 2).

Згідно з ч.1 ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час набрання рішенням суду законної сили, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення (ч.2 ст.21 вказаного Закону в редакції, чинній на час набрання рішенням суду законної сили).

За положеннями ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час набрання рішенням суду законної сили ("Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання"):

--- строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення (частина 1);

--- після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина 2);

--- у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу (частина 3).

За положеннями ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду:

--- державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову (частина 1);

--- стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом (частина 2).

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.12 чинної редакції Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону від 02.06.2016р, чинної з 05.10.2016р), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

За частиною 6 ст.12 чинної редакції Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону від 02.06.2016р, чинної з 05.10.2016р), стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, розглядаючи питання про строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, зокрема виконавчих листів, слід виходити з того, що в різний час вказані строки змінювалися, зокрема:

--- до 07.03.2011 року такий строк складав 3 роки (п.1 ч.1 ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" у відповідній редакції);

--- з 08.03.2011 року по 04.10.2016 року такий строк складав 1 рік (п.2 ч.1 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції закону від 04.11.2010 року, що набрала чинності 08.03.2011 року);

--- з 05.10.2016 року по теперішній час такий строк знову складає 3 роки (ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції закону від 02.06.2016 року, що набрала чинності 05.10.2016 року).

Згідно з п.1 ч.4 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону від 02.06.2016р, чинної з 05.10.2016р) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.1 ч.4).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст.514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 515 вказаного Кодексу передбачено випадки коли заміна кредитора не допускається, а саме не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до ч.1 ст.516 вказаного Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, така заміна в результаті відступлення права вимоги (цесія) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

З аналізу положень ст.ст.516, 517 ЦК України вбачається наступне: заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі ст.442 ЦПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1); заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2); суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у 10-денний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб; неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (ч.3).

Згідно з ч.5 вказаної норми (ст.442 ЦПК України) застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Зокрема, за п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора: у разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); у разі правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування). І така заміна кредитора належним кредитором відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання (якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження).

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише на стадії виконавчого провадження (під час виконання рішення суду за виконавчим листом), а і до відкриття виконавчого провадження у справі за умов настання певних обставин, що мають юридичне значення, зокрема вибуття стягувача із зобов`язання після постановлення щодо нього судового рішення.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. Але реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише у порядку, визначеному ст.442 ЦПК України, шляхом заміни сторони у виконавчому листі, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у виконавчому листі, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Такий правовий висновок зроблено в постановах Верховного Суду, зокрема, від 25.04.2018 року (у справі №761/14076/14-ц), від 03.05.2018 року (у справі №409/559/15-ц).

Разом з тим, у постанові від 03.11.2020 року у господарській справі № 916/16/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, також зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу (прим. ст.442 ЦПК), з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України (прим. ст.55 ЦПК). У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (прим. ч.5 ст.442 ЦПК).

Аналогічна позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року по справі № 911/3411/14.

Щодо заміна сторони виконавчого провадження

Суд апеляційної інстанції враховує наявність зазначеної ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 03.02.2020 року у справі №2-4091/10, якою було замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ "Дельта Банк" на правонаступника первісного стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" у виконавчих листах №2-4091/10. Вказана ухвала набрала законної сили.

А тому ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" є належним стягувачем у даній справі.

Щодо видачі дубліката виконавчого листа

Відповідно до пп.17.4 п.17 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Ухвалюючи судове рішення про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції враховував обставини пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, які визнані судом поважними, а тому вважав за необхідне задовольнити заяву ТОВ "ВІН ФІНАНС" про видачу дублікату виконавчого листа.

Однак, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки до нього він дійшов при порушенні норм процесуального права.

Так, поза увагою суду залишилось те, що зі змісту заяви вбачається, що заявник не ставив перед судом питання про видачу дубліката виконавчого листа, він лише просив поважними та поновити строк пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа. Таким чином, суд першої інстанції по суті самостійно вийшов за межі заявлених вимог.

На це обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

Таким чином, оскаржувана ухвала у частині видачі дубліката виконавчого листа підлягає скасуванню.

Щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання

Виходячи з положень ст.433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Метою застосування ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Виконавча давність це встановлений у законі строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено саме до примусового виконання, тому що для добровільного виконання строки не встановлені в тому сенсі, що добровільне виконання рішення після закінчення строку виконавчої давності повинно визнаватися належним. Рішення суду, за загальним правилом (станом на день ухвалення рішення, 08.06.2012 року), може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту набрання ним законної сили.

Перебіг строку виконавчої давності починається з набранням рішенням суду законної сили. Переривається перебіг цього строку пред`явленням виконавчого документа до виконання, а також частковим виконанням рішення. Пропуск строку виконавчої давності, за загальним правилом, позбавляє стягувача права на примусове виконання рішення. Однак, у разі пропуску цього строку за поважної причини стягувач може звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку.

У зв`язку з тим, що в ст.433 ЦПК України не міститься переліку причин, які є поважними при пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання проте, чи є причина його пропуску поважною.

Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин, як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Як було зазначено, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6).

У своїй заяві заявник вказує, що оскільки виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2 4091/10 було повернуто 18.05.2011 року та (відповідно до відміток на виконавчому листі) повторно не пред`являвся на примусове виконання, відповідно строк його пред`явлення до виконання сплинув 18.05.2014 року.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, слід зазначити, що сторона відповідача заперечує проти того, що у цій справі строк пред`явлення виконавчого провадження не закінчився і що правовідносини з приводу виконання судового рішення не були припинені.

З аналізу вказаних норм законів (ч.ч.1 і 2 ст.21, ст.22 Закону України, "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час набрання рішенням суду законної сили) вбачається, що саме з дня повернення виконавчого листа (з 18.05.2011 року) і протягом 1 року стягувач (позивач) мав право знову пред`явити виконавчий лист до виконання. Однак цього не зробив.

Отже, стягувач (позивач) Акціонерне товариство "УкрСиббанк" та/або його правонаступники, зокрема і заявник ТОВ "ВІН ФІНАНС", повинні довести поважність причини пропуску 1-річного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який підліковується з 19.05.2011 року і закінчується 18.05.2012 року.

Відповідно до положень ч.ч.3 і 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції вважає, що заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Одні лише посилання у заяві на відповідні обставини (повернення виконавчого листа 18.05.2011 року і його повторне непред`явлення на примусове виконання) не можуть вважатися поважними причинами пропуску вказаного строку.

З огляду на положення законодавства про строк пред`явлення виконавчого листа до виконання (1 рік), стягувач (позивач) та/або заявник мали б це враховувати і, пред`явивши виконавчий лист до виконання, повинні були дотримуватися поведінки, яка б унеможливила пропуск строку у випадку повернення виконавчого листа.

Отже, на думку апеляційного суду, заявник не довів належними доказами жодної поважної причини для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчих документів, адже сама тривалість зволікання з пред`явленням виконавчого листа до виконання (більше 14 років від часу повернення виконавчого листа 18.05.2011 року до часу подання цієї заяви 24 жовтня 2025 року) без зазначення жодних конкретних поважних причин такого зволікання, свідчить про їх неповажність.

Суд же першої інстанції на вказане уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання заявника на положення пунктів 12 і 19 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження відповідних строків під час карантину та у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, оскільки, з одного боку, за обставинами справи відповідні строки пред`явлення виконавчого листа до виконання були пропущені задовго до настання карантину (12 березня 2020 року) та введення воєнного стану (24.02.2022 року), а з іншого боку, вказані положення закону не регулюють спірні правовідносини.

Оскільки суд першої інстанції вирішив зазначене питання з порушенням норм процесуального права, то відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 та п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати й постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з ТОВ "ВІН ФІНАНС" на користь скаржника слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 532,48 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2025 року скасувати й постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", у справі №2 4091/10 за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 532,48 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 16 лютого 2026 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська