КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5798/24
Провадження № 2-о/488/7/26 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2026 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та постійного проживання на час смерті, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві Миколаївської області помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюб з 20.07.2007 року.

Незважаючи на реєстрацію місця проживання за різними адресами, вона разом із чоловіком фактично спільно проживали однією сім`єю понад 16 років за адресою: АДРЕСА_1 .

На день смерті чоловіка його пенсія була основним та постійним джерелом засобів до існування їхньої сім`ї, оскільки її розмір суттєво перевищував мінімальну пенсію заявниці.

З цього приводу заявниця звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 21.05.2024 № 26 заявниці відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що на момент смерті чоловіка вони були зареєстровані за різними адресами.

З огляду на відмову органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, заявниця змушена звернутися до суду з даною заявою з метою встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю з померлим чоловіком за однією адресою: АДРЕСА_1 та перебування на його утриманні на день його смерті.

Встановлення зазначених фактів має для заявниці юридичне значення, оскільки є необхідною умовою для реалізації її права на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В судове засідання заявниця не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, будь яких заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома.

Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, які долучені до справи.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, враховуючи належне повідомлення заявника про дату, час і місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факт і в, у тому числі, про перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю.

Відповідно до статті 31 Закону № 1058 члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно з п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст.3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно з п. 8 Постанови Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19 (провадження № 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі № 592/13089/21 (провадження № 61-5213св22), колегії суддів дійшли висновку, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не є підставою для відмови у встановленні факту її перебування на утриманні чоловіка, зокрема тому, що розмір щомісячних доходів чоловіка позивача значно перевищував розмір її доходів, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування, що свідчить про перебування позивача на утриманні чоловіка до дня його смерті.

Положеннями статей 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання її чоловіка не може бути доказом того, що вона не проживала з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як зазначила заявниця, встановлення факту її спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні має для неї юридичне значення, оскільки ці факти породжують правові наслідки, зокрема є підставою для реалізації її права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі пенсії померлого чоловіка.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявниця ОСОБА_1 фактично спільно проживала з померлим чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувала на його утриманні на день його смерті.

Доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315-319, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлим чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 на день його смерті.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 фактично проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - Код , адреса: Україна, 54020, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Морехідна 1

Заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, адреса: вул. Бульварно-Кудрявська Д б, м. Київ,, 04053, Код за .

Суддя Л.І. Селіщева