ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/261/26
Провадження №2-н/477/40/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м.Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Семенова Л.М., вивчивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2026 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію.

Судом здійснено перевірку зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 відповідно до приписів ч.6 ст. 187 ЦПК України.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У відповідності до змісту статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За визначеннями, наведеними в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає протягом менш ніж шести місяців на рік; місцем проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла /місця перебування з подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

За змістом статті 6 зазначеного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання ведеться офіційне листування з особою та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до абзацу третього частини 1 статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20 листопада 2012 року Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Статтею 162 ЦПК України встановлена загальна територіальна підсудність в справах про видачу судового наказу, тобто за зареєстрованим місцем проживання боржника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Крім того, суд зазначає, що за загальним правилом безспірність вимог є обов`язковим критерієм при здійсненні наказного провадження.

Заявник у заяві про видачу судового наказу зазначає, що боржник ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 , за якою між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, судом встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_2 , не зареєстрований, адресою зареєстрованого місця проживання боржника є АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, вимога щодо стягнення заборгованості з боржника, який зареєстрований за іншою адресою, не є безспірною, оскільки суд повинен взяти до уваги відомості щодо власника нерухомого майна за адресою, за якою здійснюється постачання електричної енергії. Тобто не підтверджується безспірність такого стягнення у заявленому розмірі за вказаною адресою до боржника.

Таким чином, з огляду на зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , дана справа територіально не підсудна Вітовському районному суду Миколаївської області.

Суд зазначає, що передача заяви про видачу судового наказу за підсудністю за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника фізичної особи не передбачена нормами ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, про відмову у видачі судового наказу у зв`язку із порушенням правил підсудності.

Відповідно до частини 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 27, 161-162, 165-167, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Л.М.Семенова