Провадження № 4-с/522/22/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «БПР Україна», про визнання неправомірним та скасування повідомлення приватного виконавця про повернення виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 16.01.2026 року з Одеського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «БПР Україна», про визнання неправомірним та скасування повідомлення приватного виконавця про повернення виконавчого документа від 06.01.2026 року та зобов`язання відкрити виконавче провадження за ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.06.2025 року по справі № 947/26680/23.

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_1 31.12.2025 року пред`явив ухвалу Одеського апеляційного суду від 05.06.2025 року по справі № 947/26680/23, яка є виконавчим документом, до виконання приватному виконавцю Притуляку В.М. у формі електронного документа з КЕП суду. Проте 06.01.2026 року виконавець повернув виконавчий документ без виконання, посилаючись на порушення способу пред`явлення (через електронну пошту, а не через систему ЄСІТС). Скаржник, що такі дії порушують його права, оскільки є пріоритет Закону над інструкціями, відмова у його прийнятті через «канал надходження» при можливості миттєвої перевірки справжності КЕП є проявом надмірного формалізму. У скаржника не було об`єктивної можливості пред`явити в іншій спосіб.

Матеріали скарги суддя отримала 19.01.2026 року.

Ухвалою суду від 20.01.2026 року по скарзі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 29.01.2026 року.

До суду 29.01.2026 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення та клопотання про долучення доказів, відповідно до яких ОСОБА_1 пояснив, що надає скріншоти зі свого Електронного кабінету з «Електронний суд», з якого вбачається, що виконавчий документ став доступним для пред`явлення до виконання лише 29.01.2026 року, також надано відповіді на його звернення керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси та відповідь Одеського апеляційного суду щодо підтвердження існування технічних обмежень функціоналу комп`ютерної програми «Д-3». З огляду на викладено його звернення через офіційну електронну пошту з накладанням КЕП було вимушеним заходом. Також ОСОБА_1 просив розглядати справу без його участі.

До суду 29.01.2026 року від представника ТОВ «БІІР Україна» надійшли письмові заперечення на скаргу, згідно яких просили відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засідання 29.01.2026 року представник ТОВ «БІІР Україна» просив надати час на ознайомлення з додатковими поясненнями ОСОБА_1 , яке суд прийняв з запереченнями.

Суд задовольнив клопотання та відклав судове засідання на 11.02.2026 року.

У судовому засідання 11.02.2026 року в режимі відео конференції представник ТОВ «БІІР Україна» просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_1 подав на виконання виконавчий документ з порушенням передбаченого законодавством порядку, що на його думку жодним чином не позбавляє скаржника права на повторне звернення до приватного виконавця з виконавчим до виконання та реалізувати своє право.

Лебедєв О.О. надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Приватний виконавець Притуляк В.М. не повідомив суд про причини неявки, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення ТОВ «БІІР Україна», суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 31.12.2025 року направив на електрону пошту приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича ухвалу Одеського апеляційного суду від 05.06.2025 року по справі № 947/26680/23 про накладання арешту на грошові кошти що знаходяться на всіх рахунках ТОВ «БІІР Україна», яка є виконавчим документом, у формі електронного документа з КЕП.

06.01.2026 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. постановив Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яким зазначив:, що на його адресу надійшла заява про відкриття виконавчого провадження 31.12.2025 року щодо накладання арешту на грошові кошти що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БІІР Україна» в межах задоволення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2024 року позовних вимог на загальну суму 269 631,40 грн. За результатами розгляду встановлено, що зазначений виконавчий документ не поданий у спосіб, передбачений законодавством, у зв`язку з чим не може бути прийнятий до примусового виконання.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, № 1404-VIII (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Однією з ключових змін стало впровадження електронних виконавчих документів. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», такі документи створені в єдиному електронному документі із накладанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Відповідно до п. 6 ч. 4 цієї статті виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Електронний документ є документом, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Виконавчий документ, що виданий у формі електронного документа, повинен відповідати вимогам, визначеним у частинах першій та другій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», та містити, зокрема:

- назву і дату видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

- дату прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дату народження боржника - фізичної особи;

- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

- резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

- дату набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

- строк пред`явлення рішення до виконання.

До того ж оскільки реєстрація виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, здійснюється автоматично в автоматизованій системі виконавчого провадження (далі Система), відповідно до пункту 3 розділу III Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі Положення), при їх пред`явленні заява про примусове виконання рішення також подається в електронній формі, на яку стягувачем/уповноваженою особою накладається кваліфікований або удосконалений електронний підпис чи печатка.

Положеннями розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі Інструкція) передбачено, що виконавчий документ, виданий у формі електронного документа, повинен відповідати вимогам, визначеним у частинах першій, другій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У заяві необхідно зазначити такі відомості:

- найменування органу державної виконавчої служби/прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові приватного виконавця до якого подається заява;

- назву, номер та дату видачі виконавчого документа, орган, що видав виконавчий документ;

- дату набрання законної сили рішенням;

- категорію стягнення; тип стягнення (майнове, немайнове);

- резолютивну частину виконавчого документа;

- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) боржника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дату народження боржника; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника (для юридичних осіб - за наявності);

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі боржника - фізичної особи (за наявності);

- спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум;

- реквізити рахунку для отримання стягнутих з боржника грошових сум, відкритого у банку, в органі, що здійснює казначейське обслуговування або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг (за наявності);

- відомості про часткове виконання рішення боржником; відомості про повторне пред`явлення виконавчого документа (дату винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання або постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, винесених під час попереднього пред`явлення);

- інші відомості.

Згідно зі змінами до Розділу XV Положення, що були внесені із введенням воєнного стану в Україні, електронна інформаційна взаємодія з органами (посадовими особами), уповноваженими видавати виконавчі документи у випадках, передбачених законом, під час пред`явлення ними або стягувачами - виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, та їх виконання здійснюються за допомогою Системи.

Пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, забезпечується з використанням: засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема, з використанням мобільного додатка Порталу Дія стягувачами - фізичними особами; підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема, підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», стягувачами - фізичними та юридичними особами.

Електронна інформаційна взаємодія Системи з іншими електронними інформаційними ресурсами, у тому числі Порталом Дія, Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, підсистемами «Електронний кабінет», «Електронний суд», здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів або з використанням інших інформаційно-комунікаційних систем із застосуванням в них відповідних комплексних систем захисту інформації з підтвердженою відповідністю за результатами державної експертизи в порядку, установленому законодавством.

Також електронна інформаційна взаємодія з використанням засобів системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 606 «Деякі питання електронної взаємодії електронних інформаційних ресурсів», а з використанням інших інформаційно-комунікаційних систем відповідно до Регламенту інформаційної взаємодії в електронній формі, розробленого ДП «Національні інформаційні системи», яке є адміністратором Системи, та оприлюдненого на його офіційному вебсайті.

Тобто пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, здійснюється виключно в електронній формі в рамках електронної інформаційної взаємодії з Системою.

Виходячи з наведено суд вбачає що направлення виконавчого документа у формі електронного документа на електронну пошту приватного виконавця не передбачена на Законом України «Про виконавче провадження», ні іншими нормативними актами.

Подання такого документу на електронну пошту не забезпечить взаємодію з іншими підсистемами та захист даних, а відтак унеможливлює його прийняття до виконання. та належну перевірку згідно ст. 4 Закону.

Таким чином дії приватного виконавця є законними.

Посилання на ту обставину, що автоматизована система виконавчого провадження (та АСВП) та технічних труднощів, пов`язаних з відображенням виконавчого документа в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, є лише тимчасові труднощі, які було усунуто, як зазначив сам скаржник, не діє підстав для прийняття до виконання виконавчого документа в іншому, ніж у передбаченому законодавством порядку.

Таким чином суд вважає, що приватний виконавець діяв у відповідності чинного законодавства, а тому скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю підстав для її задоволення.

При цьому суд вважає, що скаржник не позбавлений права на повторне пред`явлення виконавчого документа в електронному вигляду відповідно до вимог діючого законодавства.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10-12, 43, 48, 76-81, 89, 247, 258-260, 263, 268, 447-1, 450, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «БПР Україна», про визнання неправомірним та скасування повідомлення приватного виконавця про повернення виконавчого документа залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13.02.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.