Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулося із позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути із останнього заборгованість в загальній сумі 11 562 грн.

У обґрунтування заявленого ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» повідомило, що ОСОБА_1 уклав із первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») договір позики на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти та зобов`язався повернути їх у строки, обумовлені кредитним договором. У подальшому право вимоги за цим договором перейшло до позивача. Разом із тим, ОСОБА_1 самоусунувся від виконання взятих на себе зобов`язань через що позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив проти цього позову в повному обсязі. У обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 повідомив, що позивачем не доведений факт видачі йому первісним кредитором грошових коштів на виконання умов кредитного договору. Також заявником нараховані йому проценти за користування кредитними коштами поза межами кредитування, а отже із порушенням законодавства України. Окрім цього, останній звернув увагу суду на те, що оскільки він є військовослужбовцем Збройн6их сил України, то в силу приписів п. 14 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звільнений від обов`язку сплати процентів за користування кредитними коштами.

У відповіді на відзив ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підтримало свою позицію, викладену в позовній заяві.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

29 червня 2021 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 75845612 (далі - Договір) на підставі якого останній отримав кредит в сумі 4 000 грн (п. 2.1 Договору) строком на 30 днів (п. 2.2 Договору) та зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 1,99% на день (п. 2.3 Договору) (а.с. 15).

Відповідно до довідки про ідентифікацію для підписання кредитного договору ОСОБА_1 на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 29 червня 2021 року об 14 годині 55 хвилин 05 секунд направлений одноразовий ідентифікатор для підписання цього договору (а.с. 27 зворот).

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованість на підставі вищевказаного договору за ОСОБА_1 обліковується борг на загальну суму 11 562 грн із яких 4 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 7 562 грн - заборгованість за процентами (а.с. 5-7).

21 грудня 2021 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (далі - ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ») укладений договір факторингу № 2112 згідно із умовами п. 5.2 якого перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованостей відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 30-37).

Відповідно до копії реєстру боржників № 4, який є додатком до зазначеного договору факторингу, ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за цим договором набуло право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору позики № 75845612 від 29 червня 2021 року на загальну суму 13 552 грн (а.с. 38-39).

31 березня 2023 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений договір факторингу № 310323-ФМ відповідно до п. 5.2 якого перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованостей відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 40 зворот- 46).

Того ж дня між сторонами вказаного правочину підписаний акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 310323-ФМ від 31 березня 2023 року (а.с. 47).

Згідно із копією реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу № 310323-ФМ від 31 березня 2023 року, та ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору позики № 75845612 від 29 червня 2021 року на загальну суму 13 552 грн (а.с. 49-50).

Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , який наданий Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», вбачається, що 29 червня 2021 року об 14 годині 53 хвилин 13 секунд на рахунок останнього зараховані грошові кошти в сумі 4 000 грн. Водночас ідентифікувати особу, яка перераховувала ці грошові кошти або ж мету їх перерахування неможливо (а.с. 112).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Частиною першою ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частина друга ст. 1081 ЦК України визначає, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Згідно з положеннями ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року по справі № 381/1647/21 виснувано, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову із огляду на наступне.

Судом установлено та сторонами не оспорювалося, що між первісним кредитором та ОСОБА_1 укладений кредитний договір право вимоги за яким на підставі відповідних договорів факторингу перейшло до позивача.

Разом із тим, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Нормою ст. 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положенням ч.ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України вказують на те, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Однак, попри вищевказані приписи процесуального законодавства та правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року по справі № 381/1647/21 ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не надало суду доказів за допомогою яких суд міг би пересвідчитися у тому, що первісним кредитором на виконання вимог відповідного кредитного договору дійсно видавалися відповідачу кредитні кошти.

Зокрема, із матеріалів справи встановлено, що ідентифікатор для підписання кредитного договору, укладеного з ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» був направлений ОСОБА_2 29 червня 2021 року об 14 годині 55 хвилин 05 секунд (а.с. 27). Водночас, грошове зарахування від невідомого відправника на суму 4 000 грн надійшло на картку відповідача об 14 годні 53 хвилин 13 секунд (а.с. 112). Тобто за 2 хвилин до підписання вищевказаного кредитного договору. Зазначений перебіг подій призводить до висновку суду про те, що такі грошові кошти не могли бути перераховані ОСОБА_1 первісним кредитором, оскільки на момент їх зарахування на картку відповідача зазначений кредитний договір не був підписаний, а отже ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не отримало інформації про акцептування такого договору ОСОБА_1 , а отже не могло виконати будь-яких зобов`язань за ним.

Інших зарахувань на картку ОСОБА_1 , які б містили тіло кредиту за раніше вказаним кредитним договором за 29 червня 2021 року відповідно до виписки банку по рахунку відповідача не прослідковується (а.с. 112).

Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 6 ст. 12 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вимушений відмовити у задоволенні цього позову в зв`язку із не доведенням ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» достовірними доказами факту перерахування первісним кредитором ОСОБА_1 грошових коштів.

Ураховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову в зв`язку із недоведеністю позивачем факту надання кредитів, то відсутня необхідність надавати подальшу оцінку решті доводів сторони відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 лютого 2026 року.

Суддя Віктор Мокрецький