ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/442/26 Справа № 186/2045/24 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2025 року у цивільній справі номер 186/2045/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області (Шахтарського міського суду Дніпропетровської області) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 31 травня 2021 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №34463, за умовами якого, відповідач отримав кредитні кошти в сумі 1500,00 гривень на строк - 30 днів, шляхом переказу на платіжну карту № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом - 2,5% від суми кредиту за кожний день користування (912,5% річних).

Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув кредитні кошти, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем.

17 лютого 2022 року між ТОВ «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 17 лютого 2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9375,00 гривень, з яких: 1500,00 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7875,00 гривень прострочена заборгованість за процентами.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №34463 від 31 травня 2021 року в сумі 9375,00 гривень, судовий збір в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 10500,00 гривень, відповідно до заяви позивача, поданої суду 17 січня 2025 року.

Рішенням Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №34463 від 31 травня 2021 року, визначену станом на 22 липня 2024 року, в сумі 9375,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 1500,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами 7875,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір в сумі 2422,40 гривні та витрати на правову допомогу в сумі 10500,00 гривень.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Шахтарського міського суду 186/2045/24 від 03.06.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Дійсно, між відповідачем та ТОВ «ФК АВІРА ГРУП», правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Проте, Угода про відкриття та обслуговування кредиту не може підтверджувати існування боргу оскільки вона не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Тим самим, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Позивачем не надано жодного належного доказу, який би підтверджував реальний розмір заборгованості за кредитним договором. Розрахунок заборгованості, зазначений у позові, не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є одностороннім та нічим не підтвердженим припущенням позивача.

За відсутності первісних банківських документів, а саме: виписки по особовому рахунку боржника, розрахунку заборгованості, графіку платежів неможливо перевірити розмір заборгованості.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що у позичальника на час пред`явлення позову існувала заборгованість за кредитними договором.

Також на цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу: ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» за договором про надання споживчого кредиту №34463 від 31.05.2021 та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів.

А також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №34463 від 31.05.2021 року, відповідно до договору факторингу №02-17/02/22 від 17.02.2022 року, укладеним між ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», відповідно до умов яких позивач набув право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами.

Від ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 03.06.2025 року у справі № 186/2045/24 залишити без змін.

Доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивач не мав і не має доступу до повного номера банківської картки відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто відповідач. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить.

Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( НОМЕР_1 ), реквізити якої були надані самим позичальником. В обґрунтування своїх вимог Позивач надав суду інформаційну довідку ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» (технологічного оператора платіжних послуг), яка підтверджує зарахування кредитних коштів.

Оскільки первісний кредитор та позивач не є банківськими установами, формування виписок по особових рахунках клієнтів у їхній діяльності не передбачено.

Відповідач не надав доказів, що він сплачував заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору. У зв`язку з цим, доводи відповідача стосовно неналежного повідомлення про зміну кредитора за кредитним договором до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є безпідставними та необґрунтованими.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 156, 156зв).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 31 травня 2021 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №34463, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора - AV1884 (а.с. 12-12зв).

Відповідно до п. 1.1. договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у розмірі 1500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів.

Згідно п. 1.3 договору процентна ставка за користування кредитом складає 2,5% в день.

Пунктом п. 1.4 договору передбачено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, вказаної клієнтом - № НОМЕР_1 .

Згідно з додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №34463 від 31.05.2021 року, який є невід`ємною частиною цього договору, ТОВ «ФК «Авіра Груп» надало ОСОБА_1 грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту: 1500,00 грн; строк, на який надано кредит, кількість днів: 30 днів; сума комісії за користування системою 15% - 225,00 грн; проценти за користування кредитом 2,5% в день, сума нарахованих процентів за користування кредитом 1125,00 грн; до оплати (всього) 2850,00 грн. Додаток №1 підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора - AV1884 (а.с. 14).

Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21 травня 2024 року за вих. №4322/05, відповідно до якої 31 травня 2021 року о 22:16:10 год. на банківську картку № НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 1500,00 гривень (а.с. 23).

ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» за допомогою одноразового ідентифікатора AV1884, відправленого 31 травня 2021 року (додаток 5 до позовної заяви).

17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК«АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с. 15-18зв).

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 17 лютого 2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 9375,00 гривень за договором про надання фінансового кредиту №34463 від 31 травня 2021 року (а.с. 9).

Платіжними інструкціями №3669 від 21.02.2022 року та №3877 від 12.10.2022 року підтверджується розрахунок за відступлення права грошової вимоги за договором факторингу №02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року (а.с. 22зв, 22).

З виписки ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» з особового рахунку за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №34463 від 31 травня 2021 року вбачається, що станом на 22 липня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 9375,00 гривень, яка складається з: 1500,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7875,00 гривень - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 8).

З розрахунку заборгованості за договором №34463 від 31 травня 2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту вбачається, станом на 17 лютого 2022 року (дата відступлення права вимоги), вбачається, що борг відповідача перед ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» станом на дату відступлення права вимоги становив 9375,00 гривень (а.с. 58-63).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано:

копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року (а.с. 10);

копію акту про отримання правової допомоги від 14 січня 2025 року, який містить детальний опис робіт, вчинених адвокатом, їх час та вартість (10500,00 грн) (а.с. 69);

копію платіжної інструкції №3 4257 від 14 січня 2025 року на суму 10500,00 грн (а.с. 73).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в цьому обсязі.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК або ГК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частин 3, 4, 6, 8, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором».

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

У постанові від 05 квітня 2023 року Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 зробила висновок про те, що «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 31 травня 2021 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №34463, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора - AV1884.

Відповідно до п. 1.1. договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у розмірі 1500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів.

Згідно п. 1.3 договору процентна ставка за користування кредитом складає 2,5% в день.

Пунктом п. 1.4 договору передбачено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, вказаної клієнтом - № НОМЕР_1 .

Згідно з додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №34463 від 31.05.2021 року, який є невід`ємною частиною цього договору, ТОВ «ФК «Авіра Груп» надало ОСОБА_1 грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту: 1500,00 грн; строк, на який надано кредит, кількість днів: 30 днів; сума комісії за користування системою 15% - 225,00 грн; проценти за користування кредитом 2,5% в день, сума нарахованих процентів за користування кредитом 1125,00 грн; до оплати (всього) 2850,00 грн. Додаток №1 підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора - AV1884.

Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21 травня 2024 року за вих. №4322/05, відповідно до якої 31 травня 2021 року о 22:16:10 год. на банківську картку № НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 1500,00 гривень.

Отже судом першої інстанції правильно встановлено, що між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту, сторонами досягнуто згоди щодо його умов, зокрема, щодо строку кредитування, процентів за користування кредитом, їх розміру, суми та порядку нарахування, а також суми зобов`язань відповідача за кредитом.

Заперечуючи щодо отримання кредитних коштів, маючи доступ до свого рахунку, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів про неналежність йому вищевказаної картки, або виписку з рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів на виконання умов укладеного договору, його розміру.

З виписки ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» з особового рахунку за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №34463 від 31 травня 2021 року вбачається, що станом на 22 липня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 9375,00 гривень, яка складається з: 1500,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7875,00 гривень - прострочена заборгованість за процентами.

Надану позивачем виписку з особового рахунку за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №34463 від 31 травня 2021 року, апеляційний суд оцінює критично, оскільки з неї не вбачається здійснених операцій, окрім того, як зазначає сам позивач, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не є банківською установою, тому формування виписок по особових рахунках клієнтів у його діяльності не передбачено.

З розрахунку заборгованості за договором №34463 від 31 травня 2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту вбачається, станом на 17 лютого 2022 року (дата відступлення права вимоги), вбачається, що борг відповідача перед ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» станом на дату відступлення права вимоги становив 9375,00 гривень.

Перевіряючи наведений розрахунок, апеляційним судом встановлено, що відсотки за кредитом у сумі 6750,00 грн нараховані за період, що перевищує встановлений у договорі №34463 та додатку №1 до нього строку кредитування.

Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів.

Відповідно до пункту 2.3 договору №34463 у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.

Крім того, у розділі 4 договору сторони визначили відповідальність сторін та порядок вирішення спорів, зокрема, в п. 4.3 договору, встановлено, що позичальник у разі порушення зобов`язання несе відповідальність лише у вигляді сплати пені в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Отже, умовами договору №34463 чітко визначено строк кредитування та нарахування процентів за користування кредитом (30 днів), а також відповідальність сторін у разі невиконання умов договору (пеня).

Додаткових угод щодо зміни строку кредитування та зміни фіксованої процентної ставки матеріали справи не містять.

Таким чином, на думку апеляційного суду, вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №34463 є обґрунтованими в розмірі заборгованості за кредитом у розмірі 1500,00 грн та заборгованості за процентами у розмірі 1125,00 грн (1500,00 грн х 2,5% х 30).

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, проте помилився у визначенні розміру заборгованості, оскільки не врахував наведені вище обставини.

Доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Виходячи з наведеного вище та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, не в повному обсязі виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат.

Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 936,66 грн.

Щодо про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішення суду змінено в частині розміру стягнутої заборгованості, понесені ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції також мають бути пропорційно зменшені з 10500,00 грн до 3000,00 грн.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн (а.с. 127), з позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2228,60 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2025 року змінити.

Викласти 2 та 3 абзац резолютивної частини рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2025 року в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №34463 від 31 травня 2021 року в розмірі 3625,00 (три тисячі шістсот двадцять п`ять) гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 1500,00 гривень; заборгованості за процентами 1125,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , судовий збір в суді першої інстанції в розмірі 936,66 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в суді апеляційної інстанції в розмірі 2228,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: