Справа № 369/7122/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1076/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Фінагеєва І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Мітрюшина Дмитра Федоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2025 року, постановлену у м. Києві, у складі судді Фінагеєвої І.О., повний текст якої складено 30 квітня 2025 року, у справі № 369/7122/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 20 лютого 2025 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , щодо відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2025 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Мітрюшин Д.Ф., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що з урахуванням положень ст.ст. 185-187 ЦПК України, станом на 30 квітня 2025 року суд першої інстанції окрім вирішення питання про забезпечення позову мав також вирішити питання щодо відкриття провадження у цій справі. Проте станом на 15 травня 2025 року таке судове рішення відсутнє. Таким чином на момент постановлення ухвали про забезпечення позову судом не встановлений факт наявності спору між позивачкою та відповідачами. Також зазначає, що Києво-Святошинським районним судом Київської області розглядається справа № 369/12753/24 за позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 411 835,60 грн. 18 квітня 2025 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було постановлено ухвалу в рамках вказаної справи, якою було змінено заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 18 лютого 2025 року, тобто відбулось забезпечення зустрічного позову шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вимог позивачки ОСОБА_2 , а саме в розмірі 411 835,60 грн. та зняття арешту з 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . З наведеного вбачається, що у цій справі не існує ніякого ризику невиконання можливого рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості в розмірі 411 835,60 грн. Цей факт був відомий стороні позивача під час подання до суду позову та заяви про забезпечення позову у даній справі, однак свідомо не зазначено про це, що свідчить про недобросовісне використання процесуальних прав стороною позивача. Крім того, Києво-Святошинським районним судом Київської області розглядається справа № 369/1552/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору позики та стягнення заборгованості. 24 січня 2025 року судом першої інстанції у вказаній справі було постановлено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Зі змісту даної ухвали вбачається, що спір у цій справі виник щодо розірвання договору позики, строк повернення коштів по якому спливає лише 01 липня 2025 року. Тобто у вказаній справі судом взагалі не встановлений обов`язок ОСОБА_3 про дострокове повернення суми позики. Цей факт стороною позивача під час подання позову та заяви про забезпечення позову у даній справі також свідомо не був повідомлений суду. Також зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі безпідставно послався на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року у справі № 369/6307/25, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Позовними вимогами у тій справі є встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , а вже потім визнання спірної квартири спільною власністю подружжя та її поділ. Тобто на даний час взагалі відсутнє право ОСОБА_2 претендувати на частину цієї квартири, поки не буде встановлено судом факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю та встановлено право спільної власності подружжя. Відтак, забезпечення позову застосоване за відсутності спору між сторонами, без забезпечення співмірності цього заходу з позовними вимогами та без врахування, що дійсна мета звернення позивачки до суду із заявою про забезпечення позову з неправдивою інформацією спрямована лише на зловживання нею своїми правами.

В судовому засіданні адвокат Мітрюшин Д.Ф., який діє в інтересах ОСОБА_1 , адвокат Шишка Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , та приймала участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Кобилянський М.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , та приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до заявлених позовних вимог ОСОБА_2 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 лютого 2025 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що після виникнення у ОСОБА_3 обов`язку з повернення їй боргу, після пред`явлення нею до ОСОБА_3 двох позовів про стягнення заборгованості, при наявності ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2025 року в справі №369/12753/24, якою накладено арешт на 1/2 частини вищевказаної квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , діючи, на її думку, очевидно недобросовісно, зловживаючи правами стосовно кредитора, уклав договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_1 , який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Відтак, на думку позивачки, вказаний договір купівлі-продажу квартири підлягає визнанню недійсним.

Таким чином квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом спору.

Відтак, враховуючи предмет, підстави позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення її заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на те, що у цій справі не існує ніякого ризику невиконання можливого рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_2 , оскільки умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Накладення арешту на спірне майно є тимчасовими заходами, які вживаються судом на час розгляду справи. А тому, такі дії не можуть бути розцінені як порушення прав відповідача.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо того, що на даний час у ОСОБА_2 взагалі відсутнє право претендувати на частину вищевказаної квартири, поки не буде встановлено судом факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю та встановлено право спільної власності подружжя.

Як було зазначено, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом спору. При цьому ОСОБА_1 , як останній титульний власник цієї квартири, не обмежена у можливості її відчуження на користь інших осіб, що може в подальшому унеможливити або ускладнити захист прав позивачки у разі задоволення її позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Мітрюшина Д.Ф., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2025 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мітрюшина Дмитра Федоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді