Справа № 444/4628/25
Провадження № 2/444/471/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

27 січня 2026 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретаря судового засідання Вишневської І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на житловий будинок, як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом та як члена колишнього колгоспного типу двору та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Заповіт від його імені не посвідчувався. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Заповіт від її імені не посвідчувався. Матір проживала та була зареєстрована з батьком до дня його смерті та вели спільне господарство.

З метою оформлення спадщини після смерті батьків позивач звернулась із заявою в Рава - Руську державну нотаріальну контору. Державний нотаріус Рава - Руської державної нотаріальної контори завів спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та видав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була спадкоємницею свого чоловіка ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після котрого вона прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав: на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та на право на земельну частку (пай) площею 1,12 га., оскільки нею не подано необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно.

Позивач зазначає, що 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 була зареєстровано на ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Червоноградського МБТІ. Станом на 30.06.1990р. головою двору в АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 , а членом двору: ОСОБА_2 . Дані взяті з по господарської книги сільської ради за 1986 - 1990 рр. Станом на 15.04.1991 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою АДРЕСА_1 .

Отже всі члени колгоспного двору, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 формально мають право згідно діючого на той час законодавства, на спільну власність у колгоспному дворі, а саме по 1/2 частині нерухомого майна колгоспного двору та по 1/2 частині господарських будівель і споруд даного двору, яке збереглося після його припинення. З метою оформлення права власності позивач звернулась в Добросинсько-Магерівську сільську раду Львівського району, Львівській області. Проте їй було відмовлено та усно роз`яснено, що реєстрація права власності на частки в будинку можлива лише за рішенням суду.

Оскільки господарство в АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Ухвалою суду від 10.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 27.01.2026 року. Одночасно з метою своєчасного розгляду справи витребувано від Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належним чином завірені копії спадкових справ, які заведені після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач в підготовче судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подано клопотання, в якому відповідач зазначає, що заперечень щодо позову немає, та просить слухати справу у відсутності їх представника.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в підготовче судове засідання не прибув, однак нотаріальною конторою надано належним чином завірену копію спадкової справи №190/2024, яка заведена після смерті ОСОБА_3 та додано інформаційну довідку про те, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що стверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (арк.спр.10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (арк.спр.11).

Згідно із копією свідоцтва про народження позивачки НОМЕР_3 встановлено, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (спадкова справа).

У зв`язку із одруженням позивачка змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (спадкова справа).

Із довідки виданої Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі за 1991-1995 роки в житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , соціальна група якого колгоспна, станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1931 р.н.- голова двору, ОСОБА_2 , 1930 р.н.- чоловік (арк.спр.17).

Рішенням виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області №85 від 30.05.2024 року про розподіл часток колишнього колгоспного двору проведено розподіл часток колишнього колгоспного двору АДРЕСА_1 в рівних частинах: частина за ОСОБА_3 , частина за ОСОБА_2 (арк.спр.13).

Згідно з технічним паспортом виготовленим КП Львівської обласної ради «Червоноградським МБТІ», загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 74,6 кв.м, житлова 35,3 кв.м., допоміжна 39.3 кв.м., з господарськими будівлями (арк.спр. 20-24).

Із довідки виданої КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" від 30.01.2024 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільради 28.04.1989 р. згідно рішення Нестерівського райвиконкому від 27.04.1989 р. за №135 та записано в реєстрову книгу 28.04.1989 р. за №333(спадкова справа).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст.ст. 17,18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин що виникли раніше застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, що мала місце до цієї дати право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.

Оскільки померлі батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 значилися членами двору станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року, а тому мають право на рівні частки в майні двору.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

З метою оформлення спадщини після смерті батьків позивач звернулась із заявою в Рава- Руську державну нотаріальну контору.

Після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка оформила частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.04.1989 року виконавчим комітетом Добросинської сільської ради на підставі рішення Нестерівського райвиконкому №135 від 27.04.1989 року та зареєстрованого 28.04.1989 року в Червоноградському міжміському бюро технічної інентаризації в реєстровій книзі за №333, що стверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Рава-руської ДНК Львівської області від 29.06.2025 року (арк.спр.14).

Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була спадкоємницею свого чоловіка ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після котрого вона прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав: на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , оскільки нею не подано необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, про що винесено нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 16.09.2025 року (арк.спр.12).

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

З копії свідоцтва про шлюб встановлено, що батьки позивачки з 1950 року перебували у зареєстрованому шлюбі (спадкова справа).

Окрім того, померлому батьку позивачки ОСОБА_2 на день смерті належала земельна частка (пай) площею 1,12 га. умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, земельна ділянка розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (колишня Добросинська сільська рада), право на яку належало її батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату серії ЛВ №162230 виданого головою Добросинської Ради народних депутатів 29.01.1938 року (арк.спр.15).

З листа нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори від 06.10.2025 року №393/01-16 встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай).

Додатково повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Рава-Руській державній нотаріальній конторі Львівськоїобласті заведена спадкова справа №190/2024 р. Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством Укаїни, не має (арк.спр.13).

Після смерті батька позивачки - ОСОБА_2 , його дружина, а саме мати позивачки - ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 529, ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року, фактично успадкувала належну йому частку в майні двору, та земельну частку (пай) оскільки проживала з ним на день смерті та вели спільне господарство, але не оформила нотаріально (спадкова справа).

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

На виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми належить подавати до нотаріальної контори.

Однак, як встановлено судом, у позивача відсутній правовстановлюючий документ нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я її батька.

Згідно з ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, ч.3 ст. 200, ст. 206, ст. ст. 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 74,6 кв.м, житлова 35.3 кв.м, допоміжні приміщення 39.3 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та фактично успадкувала, однак не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати в порядку спадкування за законом право за ОСОБА_1 на земельну частку (пай) розміром 1,12 га. умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, земельна ділянка розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (колишня Добросинська сільська рада), яке належало її батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату серії ЛВ №162230 виданого головою Добросинської Ради народних депутатів 29.01.1938 року та фактично яке успадкувала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05.02.2026 року.

Суддя: Олещук М. М.