Справа №504/5528/25
Провадження №2/504/2342/26
Доброславський районний суд Одеської області
13.02.2026с-ще Доброслав
Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
секретаря- Ориник М.В., -
Позивач звернулась до Доброславського районного суду Одеської області із вказаним позовом до відповідачів.
На обгрунтування своїх позовних вимог заявниця вказує, що 17.08.2001 року в Одеській товарній біржі було укладено біржову угоду, за змістом якої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі- Продавці) продали, а ОСОБА_3 (далі- Покупець) купила квартиру АДРЕСА_1 .
Заявниця вказує, що в теперішній час відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є громадянами республіки білорусь, дипломатичні зв`язки з якою в теперішній час припинені.
В теперішній час заявниця позбавлена можливості оформити своє право власності, оскільки відповідачі перебувають за межами України, тому втрачена можливість нотаріального посвідчення угоди.
Заявниця вказує, що сторонами досягнуто всіх істотних умов угоди, договір виконано повністю сторонами, гроші передані покупцем, і отримані продавцем.
Представник позивачки доводи позову підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі в Одесі та Одеській області не зареєстровані, поштова кореспонденція повернута з відмітками «за закінченням терміну зберігання».
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:
Судом встановлено, що 17.08.2001 року в Одеській товарній біржі було укладено біржову угоду, за змістом якої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі- Продавці) продали, а ОСОБА_3 (далі- Покупець) купила квартиру АДРЕСА_1 .
Спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований в Одеській товарній біржі, а також право власності ОСОБА_3 на квартиру зареєстровано в БТІ, щ підтверджено відміткою на звороті договору.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.
Згідно з ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року)).
Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст .47 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.
Нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 227 ЦК України(в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.
Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач вказувала, що продавець будинку ухилився від нотаріального посвідчення договору, проте належних та допустимих доказів ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору суду не надано.
Таким чином позовні вимоги слід задовольнити.
Суд погоджується, що Чорноморська селищна рада не може бути відповідачем у цій справі, оскільки права та законні інтереси органу місцевого самоврядування у даних правовідносинах взагалі відсутні.
Питання судового збору, судових витрат у позові не порушувалось, підстав для його розподілу та/чи стягнення не вбачається.
На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 45, ст .47, ст. 48, 224, ч.2 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. ст. 258-260, 274, 280 ЦПК України, суд, -
Визнати дійсним Договір № 1224/К від 17.08.2001 року купівлі- продажу нерухомого майна, а саме: житлової квартири АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (Продавці), та ОСОБА_3 (Покупець), зареєстрований в Одеській товарній біржі в журналі реєстрації договорів за об`єктами нерухомості, реєстраційний номер № 1224/К від 17.08.2001, зареєстрований 23.08.2001 року у Комінтернівському районному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 118, реєстровий номер 908, сторінка 1836.
Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заява про перегляд заочного рішення подається у письмовій формі до Доброславського районного суду Одеської області.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів від дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Суддя В. К. Барвенко