Провадження №2/760/1150/26
Справа №760/9203/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого-судді - Усатової І.А.
при секретарі - Омельяненко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -
Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» 03.04.2025 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що 01.05.2018 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг.
3 01.05.2018 до 31.10.2021 позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води.
3 01.11.2021, у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послут з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Правовідносини у сфері надання послуг з теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Законом у країни «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послу з постачання горячої води» та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії».
На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року №111 (4511).
Щодо договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, то відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Свіченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, так і договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води є, у тому числі, факт отримання послуг Споживачем.
Будинок за адресою: АДРЕСА_1 в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, Відповідач/Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 споживачами послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
Отже, на думку позивача, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачу послуги, надсилає відповідачу платіжні документ (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість.
Відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.
Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідачів також існує заборгованість:
у період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 281,47 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 0,00 грн.
за період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1277,79 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 665,50 грн.
З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов.
04 квітня 2025 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Усатову І.А.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши при цьому заву, відповідно до змісту якої вбачається, що останній просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та не заперечує проти прийняття про справі заочного рішення.
Відповідачі в судове засіданні не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, судові повістки які направлялися відповідачам на адресу їх реєстрації, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 11 червня 2021 року в справі № 2-6236/11, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції.
Так, ухвала суду про відкриття провадження в справі направлялася відповідачам за їх місцем реєстрації, їх адреса реєстрації підтверджується матеріалами справи.
Розшук учасників справи не віднесено до повноважень суду і такі можливості у суду відсутні.
Не дивлячись на те, що вказана постанова Верховного Суду стосувалася позивача в справі, суд, у той же час, з урахуванням приведеного вище, вважає виконаним судом обов`язок, врегульований цивільним процесуальним законодавством, при прийнятті справи до провадження суду та відкриття провадження в ній.
Відзив до суду відповідачами не поданий.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.
У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).
З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Судом встановлено, що згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 05.02.2025 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , дата реєстрації - 05.12.1991, ОСОБА_2 , дата реєстрації - 26.12.1991, ОСОБА_1 , дата реєстрації - 30.06.1992, ОСОБА_4 , дата реєстрації - 15.09.1994, а тому останні у розумінні вимог чинного законодавства є споживачами наданих позивачем послуг.
Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, зокрема: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго» на підставі ліцензії.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Положеннями п.2 ч.1 ст.5 визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Сторона позивача зазначає, що виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі споживають надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість.
У ст. 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Як вбачається зі змісту позовної заяви КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року №111 (4511).
Згідно з положеннями п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
Так, за змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне позиція викладене у постанові КГС від 21.04.2020 (справа № 910/7968/19).
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Вказаний розмір заборгованості підтверджується розрахунками заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).
Позивач належним чином здійснював надання житлово-комунальних послуг на квартиру. Доказів протилежного відповідачами надано не було, як і не надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання відповідачів у квартирі.
Суд звертає увагу на те, що стороною відповідачів в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано та не заявлено з цього приводу будь-яких клопотань, заперечень.
Зважаючи на те, що відповідачі є споживачами послуг та повинні були здійснювати оплату таких послуг на рахунок КП «Київтеплоенерго», однак, вчасно та регулярно платежі на оплату послуг не вносили, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті до 01.05.2018 комунальні послуги, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У ст. 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
До 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювало ПАТ «Київенерго».
11.10.2018 ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з урахуванням оплат. Перелік договорів, споживачів та сум грошових зобов`язань, право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.
Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, який опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Факт відсутності письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.
Враховуючи викладене, а також те, що стороною відповідачів в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано та не заявлено з цього приводу будь-яких клопотань, заперечень, суд приходить до висновку що заявлені КП «Київтеплоенерго» вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті до 01.05.2018 комунальні послуги, є обґрунтованими.
Також суд бере до уваги, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, вбачається, що:
- інфляційна складова боргу за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення становить 640,19 грн., а три відсотки річних - 157,85 грн.
- інфляційна складова боргу за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання становить 1328,73 грн., а три відсотки річних - 327,63 грн.
- інфляційна складова боргу за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення становить 1525,51 грн., а три відсотки річних -362,10 грн.
- інфляційна складова боргу за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води становить 5191,31 грн., а три відсотки річних - 1280,05 грн.
- інфляційна складова боргу за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії становить 1674,74 грн., три відсотки річних - 407,90 грн., пеня - 256,87 грн.
- інфляційна складова боргу за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води становить 4530,23 грн., три відсотки річних - 1074,19 грн., пеня -714,00 грн.
Оскільки відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання та допустили прострочення виконання грошового зобов`язання, то в силу вимог ст. 625 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення вказані вище суми.
Таким чином, враховуючи, що відповідачі є споживачами послуг та повинні були здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПАТ «Київенерго», однак вчасно та регулярно платежі на оплату послуг не вносили, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість разом із інфляційною складовою, 3 % річних та пенею підлягає стягненню в примусовому порядку на рахунок його правонаступника КП «Київтеплоенерго».
Згідно з вимогами ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у заявленому позивачем розмірі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки інформаційна позивачем довідка з вказаного Реєстру надавалася разом з позовною заявою в якості доказу на підтвердження зазначених в позові обставин, що є обов`язком сторони в розумінні вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, та відноситься до звичайної господарської діяльності підприємства.
Керуючись ст.ст. 509, 638, 642 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 89, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса: м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ:4053842) суму сплаченого судового збору 757, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса: м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ:4053842) суму сплаченого судового збору 757, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса: м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ:4053842) суму сплаченого судового збору 757, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса: м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ:4053842) суму сплаченого судового збору 757, 00 грн.
В решті позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.А.Усатова