Провадження №: 2/752/868/26
УХВАЛА

28.01.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Кирильчук І. А.,

секретаря судового засідання - Сінчук І. А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року цивільну справу № 754/15836/24 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, передано за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2024 року цивільну справу № 754/15836/24 передано на розгляд головуючому судді Кирильчук І. А.

Відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року заяву представника відповідача - Юхименка Ю. Ю. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, - задоволено. Постановлено перейти до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва (вул. Виставкова 14 «а», каб. 14).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року по вищезазначеній справі призначено судову-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

22 жовтня 2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10 жовтня 2025 року №СЕ-19-25/35010-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи призначеної ухвалою від 14 квітня 2025 року у цивільній справі № 754/15836/24 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва 22 жовтня 2025 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача.

15 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання позивача - ОСОБА_1 про витребування доказів, у якому позивач просить суд витребувати:

1.У мобільного оператора (ПрАТ «Київстар») дані абонента, зареєстрованого за номером НОМЕР_1 :

- ПІБ власника; дата народження; адреса реєстрації; серія та номер паспорта / ID-картки; контактні дані;

- підтвердження факту використання номера в період 27.10.23р.

- роздруківку (деталізацію) вхідних/вихідних дзвінків між моїм номером та зазначеним номером за період 27.10.23р (без змісту розмов): дата, час, тривалість.

2. У Державної податкової служби України:

- чи перебувала особа, встановлена як власник номера, у трудових або цивільно-правових відносинах із ФОП ОСОБА_4 у період 27.10.23р.

- подані ФОП ОСОБА_4 повідомлення про прийняття працівників.

- дані щодо осіб, які фактично здійснювали діяльність від імені ФОП ОСОБА_4 (згідно РРО/ЕККР/податкової інформації).

3.У ФОП ОСОБА_4 : надати дані особи, яка: проводила замір; узгоджувала умови договору; отримувала передоплату; контактувала зі мною через номер +38.

4.У Державної міграційної служби (за потреби): підтвердити паспортні дані особи за інформацією, наданою оператором зв`язку.

Клопотання обґрунтоване тим, що ФОП ОСОБА_4 у процесі переписки надала позивачу номер телефону: НОМЕР_1 , особа за яким представлялася «замірником/представником» ФОП ОСОБА_4 та діяла від її імені. Контакт відбувся у дату укладання угоди, що підтверджується роздруківкою телефонних перемовин, доданих до справи. Ця особа: обговорювала умови договору; заповнювала угоду; давала інструкції щодо оплати; взяла у позивача кошти в розмірі 22 400,00 грн в якості передоплати за угодою; фактично здійснювала господарську діяльність від імені ФОП. За фактом безготівкової оплати було проведено перевірку ДПС, що підтверджує наявність господарських відносин саме за цією угодою. Експертизою встановлено, що підпис на договорі не належить ФОП ОСОБА_4 , що потребує встановлення особи, яка підписувала та складала документ або здійснювала діяльність замість неї. Встановлення особи за вказаним номером є критично важливим для подальшого проведення почеркознавчої експертизи та для встановлення фактичних обставин у справі.

У підготовчому судовому засіданні позивача ОСОБА_1 підтримав подане клопотання з наведених у ньому підстав та просив його задовільнити.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача - Юхименко Ю.Ю. заперечував проти задоволення клопотання про витребування доказів, зазначивши, що витребувана інформація не стосується предмета доказування, а збирання пенсональних даних відносно третіх осіб заборонено чинним законодавством.

Вивчивши подані клопотання про витребування доказів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно пункту 4 частини п`ятої статті 13 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 83 ЦПК України встановлено правила подачі доказів.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Таким чином, особа, яка заявляє клопотання про витребування від інших осіб письмових доказів, повинна зазначити: який письмовий доказ вимагається, орган чи особу, у яких він знаходиться, та обставини, які може підтвердити цей доказ. Ці обставини повинні входити до предмету доказування у справі, інакше суд може відмовити в задоволенні клопотання про витребування доказів.

Як роз`яснено у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

При цьому, витребування доказів судом має бути застосовано як виключення, а не як правило. Сторона не має зловживати правом клопотати про витребування доказів для отримання якої-небудь інформації, що може бути використана для доведення обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд також звертає увагу, що частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Установлено, що предметом позову є:

- визнання недійсним п. 6.3 договору № 9642023 на виконання індивідуального замовлення від 27 жовтня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 щодо неповернення внесених як аванс коштів у разі одностороннього розірвання договору замовником;

- стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 338 908,32 грн, які складаються з: 32 000,00 грн неповернутих грошових коштів, сплачених за договором № 9642023 на виконання індивідуального замовлення від 27 жовтня 2023 року, 296 640,00 грн пені за прострочення виконання роботи за договором № 9642023 на виконання індивідуального замовлення від 27 жовтня 2023 року, 1563,35 грн втрат від інфляції, 704,87 грн трьох процентів річних та 8000,00 грн моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем ФОП ОСОБА_3 договору № 9642023 на виконання індивідуального замовлення від 27 жовтня 2023 року.

Аналізуючи вимоги кожного із клопотань позивача про витребування доказів, суд враховує, що інформація, за витребуванням якої звертається позивач, стосується особи, яка не є учасником справи, та становить персональні дані такої особи. Суд зауважує, що оприлюднення витребовуваної інформації може призвести до порушень конституційних прав особи, яка не є учасником справи, та є втручанням у приватне життя такої особи з огляду на таке.

Статтею 32 Конституції України проголошено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також статтею 274 ЦК України передбачено, що обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Конституцією України, можливе лише у випадках, передбачених нею. Обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених цим Кодексом та іншим законом, можливе лише у випадках, передбачених ними.

Згідно із частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

За положеннями частин першої-третьої статті 10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону. Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

Особа, щодо якої позивач звертається із клопотанням про витребування інформації, не є учасником справи, не обізнана про розгляд справи Голосіївським районним судом міста Києва та, водночас, позбавлена можливості надати згоду чи висловити власні заперечення щодо поширення її персональних даних. Тому, витребування та поширення інформації, за витребуванням якої звернувся позивач, спричинить порушення конституційних прав такої особи.

Стосовно клопотання про витребування даних чи перебувала особа, встановлена як власник номера, у трудових або цивільно-правових відносинах із ФОП ОСОБА_4 у період 27.10.23р.; подані ФОП ОСОБА_4 повідомлення про прийняття працівників; дані щодо осіб, які фактично здійснювали діяльність від імені ФОП ОСОБА_4 , суд зазначає, що інформація, про витребування якої звернувся позивач, не входить до предмету доказування.

Таким чином, враховуючи предмет спору та недоведеність взаємозв`язку між витребовуваною інформацією та предметом доказування у справі, клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Таким чином, з огляду на формулювання поданого клопотання та на наведені норми Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про інформацію», суд приходить до висновку, що інформація, яку просить витребувати позивач, відноситься до інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації), підстави, передбачені законом для витребування цієї інформації при розгляді даної цивільної справи та з урахуванням предмету позову, відсутні, оскільки не містить інформації про предмет доказування з урахуванням заявлених позивачем підстав позову.

При наданні оцінки заявленим позивачем клопотанням суд також враховує, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 333/6816/17.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені позивачем клопотання про витребування доказів є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 83, 84, 121, 183, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 28 січня 2026 року.

Суддя І. А. Кирильчук