Справа № 392/78/26
Провадження № 2-з/392/1/26
У Х В А Л А

09 січня 2026 року суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кавун Т.В., розглянувши заяву представника Фермерського господарства «Возний Ігор Васильович» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2026 представник ФГ «Возний Ігор Васильович» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просять суд заборонити вчиняти будь-які дії по відчуженню майна, а саме: земельної ділянки, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнського (Маловисківського) району, Злинська сільська рада, площею 10,5502 га, кадастровий номер: :02:000:0270, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері держаної реєстрації прав, будь-які реєстраційні дії, що стосується реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:0270.

В поданій заяві зазначає, що 04.12.2014 між ФГ «Возний Ігор Васильович» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, про що у Державному реєстрі вчинено запис про право оренди № 4743920. Відповідно до договору в оренду передана земельна ділянка з кадастровим номером: :02:000:0270 площею 10,5502 га. Договором сторони визначили, що строк дії договірних відносин триває 10 років до 20.02.2024. ФГ «Возний Ігор Васильович» 10.01.2024 вручено лист-повідомлення ОСОБА_1 про бажання поновити договір оренди землі, таким чином ФГ дотрималось вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, останній може вважатись таким, що набув право «правомірного очікування», натомість орендодавець знехтував своїм обов`язком добросовісно провести переговори, не пропонуючи жодних умов орендарю.

Заявник зазначає, що ФГ «Возний Ігор Васильович» буде подано позов до ОСОБА_1 про визнання додаткової угоди укладеною. А тому, до прийняття рішення судом по суті ОСОБА_1 може без згоди ФГ укласти договір оренди землі на користь третіх осіб, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи.

Дослідивши подану заяву та додані матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

З матеріалів заяви встановлено, що між ОСОБА_1 та ФГ «Возний Ігор Васильович» укладено договір оренди земельної ділянки № 8 від 04.02.2014, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:0270, площею 10,5502 га, в тому числі ріллі 10.5502 га, що розташована на території Злинської сільської ради Новоукраїнського (Маловисківського) району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зі строком дії договору на 10 (десять) років, починаючи з дати укладення.

Відповідно до витягу про право власності на нерухоме майно сформованої 28.11.2025, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 112357 від 03.10.2005 є власником земельної ділянки площею 10.5502 га. На підставі договору оренди землі № б/н виданого 04.02.2014, ОСОБА_1 передала в оренду ФГ «Возний Ігор Васильович» земельну ділянку площею 10.5502 га зі строком дії до 20.02.2024.

10.01.2024 ОСОБА_1 вручено від ФГ «Возний Ігор Васильович» лист-повідомлення від 02.01.2024, відповідно до якого ФГ просить орендодавця прийняти рішення про поновлення договору оренди землі та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 08.10.2018 р. у справі № 913/257/18).

Цивільний процесуальний кодекс України не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Суд не вправі надавати оцінку доказам, що подані стороною по справі, під час вирішення питання щодо забезпечення позову.

Однак, суд вирішуючи питання про забезпечення позову до подання позовної заяви, враховує, що відповідно до матеріалів доданих до даної заяви, строк дії договору оренди землі від 04.02.2014 укладеного між ФГ «Возний Ігор Васильович» та ОСОБА_1 закінчився 20.02.2024 року. Відповідно до умов даного договору, сторони погодили, що після закінчення строку дії договору, якщо він не подовжений сторонами або не поновлений в порядку встановленому законодавством, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, яку він одержав в оренду. Повернення земельної ділянки орендодавцю відбувається за актом передачі-приймання.

Відповідно до приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі», після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.

ФГ «Возний Ігор Васильович» заяву про забезпечення позову обгрунтовує тим, що умови договору оренди виконувалися належним чином, та фермерське господарство по завершенню строку дії договору, маючи намір продовжити строк дії договору, направило ОСОБА_1 лист-повідомлення про бажання поновити договрі оренди землі та копію додаткової угоди.

Отже, строк дії договору оренди закінчився 20.02.2024, лист-повідомлення направлено 10.01.2024, про отримання свідчить напис від 10.01.2024 ОСОБА_2 , який на думку суду, не підтверджує належне вручення листа з додатками.

При цьому, фермерське господарство не надало до суду доказів оскарження зволікання відповідача щодо надання відповіді та вжиття інших заходів щодо поновлення строку дії договору.

Крім того, в розпорядження суду не надано інформацію чи повернуто земельну ділянку відповідачу, згідно умов договору чи фермерське господарство продовжує нею користуватися.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним виконавцем Кіровоградської області 28.06.2024 внесено відомості до Державного реєстру щодо обтяження майна яке належить ОСОБА_1 , а саме накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0270.

Відомості про обтяження актуальні на день звернення до суду з заявою фермерським господарством.

Отже, суд дійшов висновку, що фермерським господарством не доведено наявність загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки заявником не надано будь-яких доказів, що на час звернення до суду його права порушені, а земельну ділянку, яка перебувала в оренді ФГ «Возний І.В.» наразі передано в користування третіх осіб. Тому посилання в заяві сторони позивача на те, що не забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів фермерського господарства за захистом яких він має намір звернувся до суду з позовом, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення даної заяви.

Керуючись статтями 149, 153, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Фермерського господарства «Возний Ігор Васильович» про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Кавун