БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/3546/25
провадження № 2/361/1174/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

11 лютого 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаряГриценко А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У квітні 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3889522 про надання споживчого кредиту. Згідно договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн для власних потреб, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 2,00 % на день, в межах строку кредиту.

Також, 24.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору № 3889522 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.08.2023. Згідно даного додаткового договору відповідач отримала додаткову суму кредит у розмірі 7 000 грн. для власних потреб, строком на 360 дні, зі сплатою відсотків у розмірі 2,00 % на день, в межах строку кредиту. Загальний розмір кредиту становить 12 000 гривень, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором та Додатковим договором орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає 96 580 гривень за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання щодо видачі основної та додаткової суми кредиту виконало повністю, перерахувавши 5000,00 гривень та 7 000,00 грн на банківську картку відповідача НОМЕР_1 , яку він вказав при оформленні договору.

Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

26 липня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 3889522 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.08.2023, станом на дату відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості відповідача становила 71 997,62 грн.

Посилаючись на вищевикладене, ТОВ «Українські Фінансові Операції» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість: за Договором № 3889522 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.08.2023 у розмірі 74 397,61 грн, з яких: 11 999,97 грн сума заборгованості за основним боргом, 55 997,65 грн борг за відсотками нарахованими первісним кредитором; 2 399, 99 грн - борг за відсотками нарахованими позивачем за 10 календарних днів.

Також позивач просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У окремій заяві представник ТОВ «Українські Фінансові Операції» просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов до суду не надала.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.

Обставини справи, що встановлені судом

11 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 уклали Договір № 3889522 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 2,00% на день.

Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .

Також, 24.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору № 3889522 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.08.2023. Згідно даного додаткового договору відповідач отримала додаткову суму кредит у розмірі 7 000 грн. для власних потреб, строком на 360 дні, зі сплатою відсотків у розмірі 2,00 % на день, в межах строку кредиту. Загальний розмір кредиту становить 12 000 гривень,

ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало договірні зобов`язання, перерахувавши 11.08.2023 року та 24.08.2023 року на рахунок відповідача № НОМЕР_3 , вказані у договорі, суми кредиту у розмірі 5 000 грн та 7 000 грн, відповідно, що підтверджується листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за № 83-2607 від 26.07.2024 номер транзакції в системі iPay.ua 272079874 та № 84-2607 від 26.07.2024 номер транзакції в системі iPay.ua 276861271, а також випискою АТ «Укрсиббанк» від 20.11.2025 року, №31-4-01/07-4295-БТ.

З урахуванням зміненої суми кредиту за Договором та Додатковим договором орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає 96 580 гривень за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки (п. 1.8.,1.8.1, 1.8.2Додаткового договору)..

Відповідно до Договору факторингу № 26/07/2024, укладеного 26 липня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські Фінансові Операції», клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.

Відповідно до Додатку №1 (витяг Реєстру боржників) до Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2023, на користь позивача відступлено право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , за кредитним договором №3889522 від 11.08.2023, загальний розмір боргу якої становить 71 997,62 грн, з яких: 11 999,97 грн. сума заборгованості за основним боргом, 59 997,65 грн борг за відсотками;

Відповідно до надано позивачем розрахунку суми заборгованості, відповідач належним чином умови договору не виконав, тому станом на 05.08.2024 року, борг ОСОБА_1 за кредитним договором № 3889522 від 11.08.2023 становить 74 397,61 грн., з яких: 11 999,97 грн. сума заборгованості за основним боргом, 55 997,65 грн борг за відсотками нарахованими первісним кредитором; 2 399, 99 грн - борг за відсотками нарахованими позивачем за 10 календарних днів.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.

Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір №3889522 від 11.08.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту прирівнюються до укладеного у письмовій формі.

Звертаючись з позовом позивач посилався на те, що 11.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого, товариство надало позичальнику кредитні кошти у сумі 12 000 грн зі строком використання кредиту 360 дні, зі стандартною відсотковою ставкою 2 % в день.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).

Так, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та ТОВ «Українські Фінансові Операції», як фактором, укладено Договір факторингу № 26/07/2024, згідно з яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

Станом на час пред`явлення позову заборгованість відповідача складала 74 397,61 грн., з яких сума кредиту 11 999,97 грн., сума процентів за користування кредитом 59 997,65 грн., а також нараховані позивачем проценти за 10 календарних днів (27.07.2024 - 05.08.2024) 2 399,99 грн.

Відповідно до п. 1.1. договору факторингу за ним позивач (фактор) зобов`язувався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первинному кредитору.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п.1.2 договору факторингу перехід від ТОВ «Лінеура Україна» до позивача вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Між тим, у договорі факторингу визначено перелік термінології, що використовуються в ньому.

З огляду на відповідні терміни, заборгованість - це грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться у реєстрі боржників, які належать до сплати клієнту боржниками у зв`язку з наданими кредитами. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за процентною ставкою), відповідальність за порушення грошових зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів.

Разом з тим, право вимоги - це права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.

Тобто, у розумінні договору факторингу позивач отримав право грошової вимоги до боржника саме в розмірі, який чітко визначений у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників (додатку №1 до договору факторингу) первинний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за сумою заборгованості в розмірі 71 997,62 грн., з яких: 11 999,97 грн. сума заборгованості за основним боргом, 59 997,65 грн. борг за відсотками.

Як вбачається з розрахунку заборгованості первинний кредитор припинив нарахування відсотків боржнику з 27 липня 2024 року, тобто в день відступлення права вимоги позивачу, тому подальше нарахування передбачених кредитним договором відсотків ним є необґрунтованим й з цих міркувань.

З наведених підстав, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованості за Договором № 3889522 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2024 року у розмірі 71 997,62 грн., з яких: 11 999,97 грн. сума заборгованості за основним боргом, 59 997,65 грн. борг за відсотками.

Щодо судових витрат

Відповідно до платіжної інструкції № 775 від 09.01.2024, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім того, позивачу відповідно до Договору про надання (правничої) правової допомоги № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року надавалася правова допомога адвокатом Дідухом Є.О. Згідно з Акту прийому-передачі наданих послуг № 3889522 від 11.12.2024 за вищевказаним договором, вартість наданих послуг становить 10 000 грн.

Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Так, згідно з Акту прийому-передачі наданих послуг № 3889522 від 11.12.2024 до Договору про надання (правничої) правової допомоги № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, вартість наданих послуг становить 10 000 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності, керуючись принципами справедливості та верховенства права, враховуючи те, що правнича допомога по складанню позовних заяв за кредитними договорами, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі договорів факторингу, є однотиповою, такі справи не є складними, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, як і кількість годин, витрачених адвокатом на надання послуг.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правову допомогу та визначає їх в розмірі 5 000 грн.

За вищенаведених обставин, а також враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 6, 11, 207, 525-526, 530, 610-611, 625-627, 639, 1048, 1049, 1050 ЦК України, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованість за Договором № 3889522 про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2023 року у розмірі 71 997 (сімдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 67 копійок, з яких: 11 999,97 грн сума заборгованості за основним боргом, 59 997,65 грн борг за відсотками;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» понесені витрати на судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», , адреса місцезнаходження: вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН