Провадження №4-с/521/8/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси

у складі судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить зобов`язати Хаджибейський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений постановою державного виконавця Шенгелая Михайла Аркадійовича від 10 листопада 2017 року у виконавчому провадженні № 54954429 та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 25140297).

Скарга обґрунтована наступними обставинами. У Хаджибейському відділі державної виконавчої служби в місті Одесі на виконанні перебувало виконавче провадження №54954429 з виконання виконавчого напису нотаріусу № 651, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 02 лютого 2010 року про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в межах суми стягнення у розмірі 1 049 867,72 грн на користь ТОВ ОТП Факторинг. В межах відповідного виконавчого провадження, 10 листопада 2017 року державним виконавцем відділу ДВС було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 , якою накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 28 квітня 2020 року виконавче провадження №54954429 було завершено на підставі п. 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження, так як стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Однак арешт у завершеному виконавчому провадженні №54954429 знятий не був. 28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського ВДВС із заявою про зняття арешту. 11 листопада 2025 року Хаджибейський відділ державної виконавчої служби в місті Одесі надав відповідь, із якої вбачається, що потрібно сплатити виконавчий збір у іншому виконавчому провадженні, щоб зняти арешт у ВП №5495442. ОСОБА_1 вважає таку бездіяльність органу ДВС протиправною, тому, що порушує право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно, та такою, що не грунтується на вимогах закону.

У відкрите судове засідання заявник не з`явився, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відкрите судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, щодо дати, часу і місця розгляду справи обізнаний. Витребувані судом матеріали виконавчого провадження № 54954429 до суду не надав.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відкрите судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, щодо дати, часу і місця розгляду справи обізнаний.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення скарги.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 вказаного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №54954429 з виконання виконавчого напису нотаріусу № 651, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 02.02.2010 року про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 в межах суми стягнення у розмірі 1 049 867,72 грн на користь ТОВ ОТП Факторинг.

В межах відповідного виконавчого провадження, 10 листопада 2017 року накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання вимог виконавчого документа.

28 квітня 2020 року виконавче провадження № 54954429 було завершено на підставі п.1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Хаджибейського районного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна у виконавчому провадженні № 54954429, накладеному постановою від 10 листопада 2017 року.

Як вбачається із листа Хаджибейського районного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 195029 від 11 листопада 2025 року виконавче провадження № 54954429 знищено.

Цим же листом заявнику відмовлено в знятті арешту з його майна, так як на виконанні відділу також перебувало виконавче провадження 54236084 з виконання виконавчого листа № 2-1454/10, виданого Суворовським районним судом міста Одеси від 02 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в розмірі 1048426 грн.

Із матеріалів справи, а саме, копії рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, вбачається, що судом скасовано постанову Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28 квітня 2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 104986,77 грн. за ВП № 54954429.

Згідно з вимогами статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинної на час завершення виконавчого провадження, визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У тому випадку, коли виконавець, зокрема, під час відкриття виконавчого провадження, виконав вимоги ст. 56 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення арешту на майно (кошти) боржника, то під час закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, виконавець зобов`язаний застосувати положення ст. 40 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа повинен зазначити про зняття арешту з майна (коштів).

Суб`єктом оскарження не дотримано права заявника, оскільки на примусовому виконані відсутні відкритті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , а повернення виконавчого документу стягувачу із завершенням виконавчого провадження повинно було супроводжуватись і зняттям арешту на підставі ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», чого державним виконавцем вчинено не було.

При цьому, суд зауважує на тому, що посилання суб`єкта оскарження на несплату заявником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у ВП 54236087 є неправомірним, так як арешт накладено в межах ВП 54954429, та по якому у ОСОБА_1 відсутнє зобов`язання щодо сплати виконавчого збору на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року.

Частиною першою статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Частиною 2 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі №712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) встановлено, що якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Виконавче провадження 54954429, яке було відкрито раніше, по відношенню до ОСОБА_1 завершене, відсутні відомості про обов`язок заявника щодо сплати виконавчого збору, а арешт з майна на даний час не знято. Тому суд вважає, що вимоги скарги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Зобов`язати Хаджибейський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений постановою державного виконавця Шенгелая Михайла Аркадійовича від 10 листопада 2017 року у виконавчому провадженні № 54954429 та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 25140297).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Суддя: Ю.В. Тополева

29.01.26