Провадження № 22-ц/801/186/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач: Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 рокуСправа № 127/18994/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Зубанем Олександром Олександровичем, на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Дурач О. А. в м. Козятин, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -

встановив:

18 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 453685363 від 05 листопада 2023 року у розмірі 86 047,20 грн., яка складається з: 18 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 67 547,20 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом та понесені судові витрати: за сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.11.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (одноразовий ідентифікатор RXFP-8753) укладено кредитний договір № 453685363, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 18 500 грн, які в той же день були перераховані позивачем на картковий рахунок відповідача, що підтверджується Платіжним дорученням.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого неодноразово продовжувався та на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги № 263 від 19.12.2023 р., за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

31.07.2024 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №31/0724-01, за яким перейшло і право вимоги до відповідача: Реєстр прав вимоги № 2 від 31.07.2024

29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлене право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 453685363 від 05 листопада 2023(Реєстр Боржників № б/н від 29.05.2025) за яким до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 86 047,20 грн (за період 29.05.2025 р. - 05.06.2025 р), яка складається з: 18 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 67 547,20 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року позов задоволено частково:

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 453685363 від 05.11.2023 року, яка склалася станом на 05.06.2025 року, в загальній сумі 86 047 грн. 20 коп. та яка складається з: 18 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 67 547,20 грн - заборгованість по несплаченим процентам за кредитом.

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2 422 грн 40 к. понесених витрат по сплаті судового збору та 5 500 грн витрат на правову допомогу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у справі докази підтверджують, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би неукладеним, що також підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. До позивача на законних правових підставах (договори факторингу) перейшло право вимоги до відповідача по кредитному договору, наданий товариством розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитування, відповідач його не спростував.

Не погодившись з таким рішенням суду, 03 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Зубаня О. О., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимоги.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції невірно встановив факт укладення Кредитного договору із використанням одноразового ідентифікатора, адже використання ЕЦП повинно бути погоджено сторонами договору і вони обидві мають його використовувати, тоді як ТОВ «Манівео швидка допомога» підписало договір рукописним способом. Не зважив суд на те, що проценти перевищують встановлений граничний розмір (1 %) та становлять 3,65 % в день та нараховані поза межами строку кредитування, який був визначений в 10 днів, позивач не надав розрахунок заборгованості. Також зауважує, що позивач не довів переходу до нього права вимоги, адже в наданий до справи договорах факторингу немає вказівки на договір, в якому позичальником є ОСОБА_1 . Окрім того зазначає, що позивач не надав ліцензії на право здійснювати фінансові операції на день укладення договору факторингу, а тому не може бути позивачем. Завищеними та неспівмірними зі складністю справи є і витрати на правничу допомогу в розмірі 5 500 грн, які суд стягнув з відповідача на користь позивача

12 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «ЕЙС» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Основними доводами відзиву є те, що доводи апеляційної скарги є надуманими: у справі є копія кредитного договору, підписаного електронними підписами обох сторін. Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав розрахунок заборгованості, який здійснений у відповідності до умов кредитного договору, надалі право вимоги перейшло до ТОВ «Таліон плюс», який є фінансовою установою та продовжив нарахування процентів Позивач визнає, що у період з 24.12.2023 року по 13.03.2024 року (80 днів) проценти нараховувались всупереч приписам ЗУ «Про споживче кредитування», а тому визнає, що до стягнення мало бути не 67 547, 20 грн. процентів, а 59 891,90 грн, однак це не може свідчити про відсутність обов`язку відповідача повернути кошти та сплатити проценти за їх користування. Зауважує, що в позовній заяві (аркуш 11) позивач посилався на приписи статті 625 ЦК України , а тому розмір процентів нарахований вірно. До договорів факторингу були підписані Реєстри права вимоги, де фігурує кредитний договір відповідача. ТОВ «ФК «ЕЙС» має з 21.05.2020 року ліцензію на провадження факторингової діяльності, наявність якої можна легко перевірити на сайті Національного Банку України.

Справа, яка розглядається, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), тому з урахуванням приписів частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд проводить розгляд без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення частково не відповідає вказаним вимогам.

По справі встановлено наступне:

- 05.11.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 453685363 у формі електронного документа, з використанням електронного підпису: договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора RXFP-8753, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 500 грн на 10 днів (Дисконтний період) зі сплатою в цей період процентів в розмірі 1,05 % (пункт 8.3.1), а по закінченню дисконтного періоду - в розмірі 2,98 % в день (пункт 8.4) (а. с. 39-47);

- 05.11.2023 року кредитор зобов`язання за договором виконав та перерахував 18 500 грн відповідачеві на банківську картку № НОМЕР_1 (а. с. 105);

- згідно розрахунку заборгованості, виконаному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за період з 05.11.2023 року по 19.12.2023 року розмір заборговансоті становить: по тілу кредиту 18 500 грн, за процентами 20 686,70 грн; по 15.11.2023 року застосована процентна ставка 1,05 % в день, а з 16.11.2023 р. по 19.12.2023 року - 2,98 % в день (а. с. 57);

- 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 84-96), на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги № 263 від 19.12.2023 р., в якому під номером 91 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 453685363 від 05.11.2023 р. заборгованість по тілу кредиту 18 500 грн, заборгованість за процентами 20 686,70 грн (а.с.81-82);

- згідно розрахунку заборгованості, виконаному ТОВ «Таліон плюс», за період з 19.12.2023 року по 31.07.2024 року, розмір заборговансоті становить: по тілу кредиту 18 500 грн, за процентами 67 547,20грн; застосвана процентна ставка 2,98 % в день (а. с. 55-56);

- 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №31/0724-01(а. с. 75 - 78), на виконання якого було підписано Реєстр прав вимоги № 2 від 31.07.2024, в якому під номером 383 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 453685363 від 05.11.2023 р. заборгованість по тілу кредиту 18 500 грн, заборгованість за процентами 67 547, 20 грн (а.с.73-74);

- 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» (позивачем) укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е (а. с. 67-71), на виконання якого було підписано Реєстр боржників від 29.05.2025, в якому під номером 5795 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 453685363 від 05.11.2023 р. заборгованість по тілу кредиту 18 500 грн, заборгованість за процентами 67 547, 20 грн (а.с.65-66).

Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).

За змістом статті 526, частини 1 статті 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В справі що розглядається встановлено, що кредитний договір № 453685363 від 05.11.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписаний як з боку кредитора, так і з боку позичальника електронними підписами. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину:сума кредиту 18 500 грн (пункт 2.1.), період кредитування 10 днів (Дисконтний період) (пункт7.1) зі сплатою в цей період процентів в розмірі 1,05 % (пункт 8.3.1), а по закінченню дисконтного періоду - в розмірі 2,98 % в день (пункт 8.4), сума кредиту має бути повернена не пізніше ніж протягом 30 днів після закінчення строку дії договору, який становить 5 років (п.11.1), або дострокового припинення дії договору, кінцева дата повернення кредиту - 05.12.2028 року (пункт 7.2); кошти надаються шляхом перерахунку на картку позичальника: НОМЕР_3(пункт 5.1).

Позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ», в якому містяться умови кредитування, аналогічні умовам, викладеним в Кредитному договорі та який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 8753 (а.с.37-38).

Надана позивачем довідка (а.с.105) підтверджує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти згідно договору № 453685363 ОСОБА_1 на картку НОМЕР_3, використання якої було погоджено сторонами кредитного договору, зазначена інформація ОСОБА_1 як держателем карткового рахунку не спростована.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції вірно виснував, що доведеною є наявність кредитних відносин між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

З огляду на наявні в матеріалах справи договори факторингу та підписані до них реєстри боржників, правильним є і висновок суду першої інстанції про те, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 453685363 від 05.11.2023 року, а доводи апеляційної скарги суперечать наявним у справі доказам.

Спростовним є і твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач не є фінансовою установою, оскільки така інформація є загальнодоступною на сайті НБУ: https://kis.bank.gov.ua/search-fu , з якої вбачається, що позивач внесений до реєстру фінансових компаній 05.03.2020 року, а тому позивач вправі був не надавати до справи цей доказ в паперовому вигляді (частина 1 статті 83 ЦПК України), а інша сторона може безперешкодно перевірити цю інформацію.

Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості та доводи апеляційної скарги про неправомірність нарахування ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (кредитором після першого відступлення права вимоги) процентів за користування кредитом, апеляційний суд виснує, що такі доводи апеляційної скарги є слушними, з огляду на таке.

За умовами укладеного відповідачем ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору № 453685363 від 05.11.2023 року, сума кредиту 18 500 грн (пункт 2.1), дисконтний період надання кредиту 10 днів (пункт 7.1.), процентна ставка впродовж дисконтного періоду 1,05 % в день (пункт 8.3.1.), по закінченню дисконтного періоду процентна ставка складатиме 2,98 % в день (пункт 8.4). Сторони погодили, що Дисконтний період може бути продовжений за умови сплати процентів (пункт 7.4.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.57), нарахування процентів здійснено по 19.12.2011 року, застосовано за перші 10 днів процентну ставку 1. 05 % в день, надалі процентна ставка застосована в розмірі 2,98 % в день, що відповідає умовам договору.

Відтак станом на день відступлення 19.12.2023 року права вимоги від першого кредитора (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога) до ТОВ «Таліон плюс», розмір заборговансоті становив 18 500 грн за тілом кредиту та 20 686,70 грн за процентами, таке нарахування процентів за кредитним договором здійснено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в межах строку кредитування та у відповідності до погоджених сторонами умов.

Однак, як вбачається з наданого наступним кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» розрахунку заборгованості (а.с.55-56), не зважаючи на те, що пролонгація договору (пункт 7.4.1.) не відбулася, оскільки позичальник не сплачував жодних платежів, новий кредитор всупереч умов кредитного договору № 453685363 від 05.11.2023 року продовжив нараховувати проценти аж до 31.07.2024 року, а відтак слід було відмовити в їх стягненні з відповідача на користь позивача, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Таким чином, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування чи зміни судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного в мотивувальній частині цієї постанови, апеляційний суд виснує, що рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.11.2025 року слід змінити в частині розміру процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача закредитним договором, вказавши «20 686,70 грн - заборгованість по несплаченим процентам за кредитом» замість «67 547, 20 грн - заборгованість по несплаченим процентам за кредитом», в іншій частині вирішених позовних вимог рішення слід залишити без змін.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Позивач поніс наступні витрати: 2 422,40 грн судового збору за подання позовної заяви (а. с. 106), 5 500 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, розмір яких вірно визначив суд першої інстанції з урахуванням реальності таких витрат(а. с. 50- 54) і рішення в цій частині позивачем не оскаржене, тобто всього для цілей розподілу судових витрат слід брати 7 922,40 грн (2 422,40 + 5 500).

Відповідач поніс витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 096, 64 грн (а. с. 167, 175).

Позивачем було заявлено вимогу про стягнення 86 047,20 грн, до задоволення підлягає сума 39 186,70 грн, що становить 45,54%. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 607,86 грн (7 922,40 х 45,54%) понесених судових витрат. Натомість з позивача на користь відповідача слід стягнути 1 141,83 грн (2096,64 х 54,46%).

Враховуючи приписи частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 466,03 грн (3 607,86 - 1 141,83).

З огляду на викладене, з метою недопущення складності при виконанні судового рішення, апеляційний суд вважає за доцільне змінити оскаржуване рішення, виклавши абзаци 2-4 його резолютивної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Зубанем Олександром Олександровичем, задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року змінити, виклавши абзаци другий - четвертий рішення в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 453685363 від 05листопада 2023 року в розмірі 39 186,70 (тридцять дев`ять тисяч сто вісімдесят шість гривень 70 к.) гривень, яка складається з: 18 500 грн заборгованості за тілом кредиту та 20 686,20 грн заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», 2 466,03 (дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 03 к) гривень понесених ним судових витрат.».

В іншій частині Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", , місцезнаходження: поштовий індекс 02175, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 02 лютого 2026 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук