Справа № 303/215/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Желізняк К.П.,

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Мукачівська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_3 починаючи з 2003 року були зареєстровані та проживали однією сім`єю як члени сім`ї ОСОБА_4 , яка була мачухою чоловіка та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 та його мачуха ОСОБА_4 набули право спільної часткової власності на вищевказаний будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_3 . 21.02.2025 року заявник ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину і набула право спільної часткової власності на 1/2 частки померлого ОСОБА_3 . Вирішивши впорядкувати правовстановлюючі документи на будинок, а саме на 1/2 частку будинку, яка належала ОСОБА_4 , зіткнулася з тим, що за життя остання заповіт не залишила, а чоловік після смерті мачухи спадщину не прийняв, а тому частка залишається не успадкованою. Стверджує, що після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки остання за життя своїх дітей, рідних братів та сестер не мала. Метою встановлення факту спільного постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна. У зв`язку з цим, заявник просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 та визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 16.01.2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованої особи.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Луцьо Г.В., в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Додатково пояснила, що по суті вимоги заяви полягають в необхідності встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що 09.08.1945 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, про що свідчить довідка про одруження № 83, видана в.о. завідуючого відділом ЗАГСу 16.03.1998 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народився син, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.04.1951 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.04.1990 року.

15.12.1994 року ОСОБА_5 вдруге уклав шлюб з ОСОБА_8 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 15.12.1994 року.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 08.11.1995 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набули права власності по 1/2 частини будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та що підтверджується реєстраційними посвідченнями № 75 та № 76 від 20.01.1999 року, виданими Мукачівським малим державним міжрегіональним підприємством технічної інвентаризації.

Також встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 26.11.2013 року), а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 від 05.02.2024 року).

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину від 21.02.2025 року, заявник ОСОБА_2 прийняла спадщину на належне ОСОБА_3 майно, а саме 1/2 частку будинку за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, постановою державного нотаріуса Першої Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. № 511/02-31 від 10.12.2025 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрита після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частку будинку за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначає про те, що з 2003 року до смерті ОСОБА_4 вона разом з чоловіком ОСОБА_3 проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

Так, згідно з довідкою № 03912 від 07.05.2025 року, виданою ТОВ «Управляюча компанія «Навібуд», на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Крім того, зі змісту заяв ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2003 року та до моменту смерті ОСОБА_4 проживали разом за однією адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що проживає по сусідству із заявником. ОСОБА_13 з 2003 року вели спільне господарство, брали участь у витратах для утримання житла, здійснювали ремонт будинку. Коли померла ОСОБА_4 , то всі витрати на поховання понесли пасинок із дружиною.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що сім`ю ОСОБА_9 знає з 2003 року, як вони переїхали жити на АДРЕСА_1 . Останні роки свого життя ОСОБА_4 хворіла і потребувала сторонньої допомоги, ОСОБА_2 опікувалася нею.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 знає родину з 2003 року. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, разом проживали. Також їй відомо, що власних дітей ОСОБА_4 не мала.

Зі змісту заявлених ОСОБА_2 у цій справі вимог убачається, що вимога про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому відносини є спадковими і до них слід застосовувати ст. 1264 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Під час вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 21.03.2019 року у справі № 461/4689/15, від 10.10.2019 року у справі № 520/8495/17, від 31.03.2022 року у справі № 461/4532/20, від 20.02.2023 року у справі № 520/11160/18, від 08.08.2023 року у справі № 752/13615/20-ц, від 25.06.2024 року у справі № 125/1873/22, від 06.03.2025 року у справі № 521/729/20, від 07.05.2025 року у справі № 283/2703/23, від 07.08.2025 року у справі № 466/11802/21.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16, від 21.03.2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 03.11.2022 року у справі № 361/4744/19, від 26.10.2023 року у справі № 522/14664/21, від 21.10.2024 року у справі № 522/11976/21.

Отже, закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір з урахуванням наведених норм процесуального права щодо доказування, виходили із доведеності позивачем факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем - ОСОБА_3 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим він є спадкоємцем четвертої черги після її смерті і вказане усуває від спадкування спадкоємця п`ятої черги - відповідача ОСОБА_2 .

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона є спадкоємцем четвертої черги після її смерті, а відтак слід встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2003 року та до часу відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимоги про визнання заявника спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за відсутності спору про право. Окреме провадження не передбачає вирішення питання про наявність чи відсутність у особи суб`єктивного матеріального права, а лише встановлення юридичного факту, від якого залежить виникнення, зміна чи припинення прав.

Визнання особи спадкоємцем певної черги спадкування є встановленням її матеріального права на спадкування, а такий спосіб захисту не є належним у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню, оскільки спадкування у четвертій черзі спадкоємець має право на підставі рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2003 року та до часу відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ).

Представник заявника: Луцьо Ганна Василівна ( АДРЕСА_2 ).

Заінтересована особа: Мукачівська міська рада (пл. Духновича, 2, м. Мукачево, Закарпатська область).

Суддя А.М.Заболотний