Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/395/26
Провадження №: 2/332/1531/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

До Заводського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна зава ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються тому з батьків (або інших законних представників) дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Доказів на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, а саме: відомостей на підтвердження фактичного проживання матері (позивача) разом з сином, що давало б право на звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів, до позовної заяви не долучено

Тобто, як вбачається з матеріалів позову, позивачем не дотримано вимоги ст. 175 ЦПК України, а саме: до позову не додано доказів на підтвердження викладених в заяві обставин щодо проживання дитини разом з позивачем, що дає підставу на звернення до суду із вимогою про стягнення аліментів.

Крім того, на обґрунтування позовних вимог позивачка надала ряд документів, які викладені іноземною мовою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №814 від 20.08.2019 року, діловодство в суді ведеться державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством України. У діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

З урахуванням вищевказаного, суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Отже, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином встановлено, що до позову додані документи, викладені іноземною мовою (мовами) та не додано їх нотаріально засвідченого перекладу українською мовою.

Відсутність нотаріально засвідченого перекладу зазначених доказів позбавляє суд можливості встановити їх зміст та інформацію, яка у них зазначена, а тому необхідно подати до суду копії доказів, які викладені іноземною мовою із перекладом їх українською мовою, який має буде нотаріально посвідченим.

За вказаних обставин, відкриття провадження є неможливим, а тому позовну заяву залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у вказаних статтях, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачці пропонується усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Позовну заяву заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - залишити без руху.

Надати позивачці строк сім днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Копії ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М.Погрібна