УХВАЛА

28 січня 2026 року

м. Київ

справа № 587/1641/21

провадження № 61-12534ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянув заяву судді Пророка В. В. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця

ОСОБА_2 про зміну формулювання підстав для звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги при звільненні, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

1. У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), у якому просила:

- змінити формулювання підстав звільнення з пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) на частину третю статті 38 КЗпП України (невиконання власником законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору);

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 29 040,00 грн;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь невиплачену суму вихідної допомоги в розмірі 19 500,00 грн;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до дня ухвалення судового рішення;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 8 000,00 грн.

2. Справа розглядалася судами неодноразово.

3. Сумський районний суд Сумської області рішенням від 06 жовтня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

4. Останньою постановою від 22 липня 2025 року Полтавський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2022 року в частині відмови у стягненні невиплаченої заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди скасував та ухвалив у цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по заробітній платі за період з 17 березня 2021 року до 26 липня 2021 року у розмірі 28 317,56 грн. Стягнув з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 000,00 грн. Стягнув з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

5. 09 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , подана через підсистему «Електронний суд» представником - адвокатом Манзюк Т. Ю., на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Верховний Суд ухвалою від 11 листопада 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Манзюк Т. Ю., на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, витребував матеріали справи з суду першої інстанції.

7. 27 січня 2026 року суддя Пророк В. В. заявив про самовідвід у справі, оскільки є інші обставини, які можуть викликати сумніви в його неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України).

8. Суддя Пророк В. В. зазначив, що саме з підстав висловлення ним окремої думки щодо результатів розгляду касаційної скарги Верховний Суд вже відводив його від участі у розгляді справи № 757/7499/17-ц (провадження № 61?9313св20) (ухвала Верховного Суду від 20 березня 2024 року), справи № 456/253/22 (провадження № 61-6231ск24) (ухвала Верховного Суду

від 12 липня 2024 року), справи № 461/6975/23 (провадження

№ 61-8129св24) (ухвала Верховного Суду від 06 листопада 2024 року) та справи № 2-750/11 (провадження № 61-7603св24) (ухвала Верховного Суду від 18 грудня 2024 року). Тому, оскільки в його окремій думці від 11 листопада 2025 року була фактично викладена його правова позиція щодо результатів розгляду Верховним Судом справи № 587/1641/21, задля недопущення виникнення обставин які могли б викликати у учасників справи, зокрема у ОСОБА_2 , та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, він й заявив про самовідвід від розгляду справи № 587/1641/21 (провадження № 61-12534ск25).

9. Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви судді Верховного Суду Пророка В. В., дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

10. Відповідно до частин першої - третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

11. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02,

від 09 листопада 2006 року).

12. Згідно з частиною дев`ятою статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

13. Зазначені суддею, який входить до складу колегії, - Пророком В. В. у заяві про самовідвід доводи не свідчать про існування обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості та об`єктивності під час вирішення цієї справи.

14. Посилання у заяві про самовідвід на те, що саме з підстав висловлення суддею Пророком В. В. окремої думки щодо результатів розгляду касаційної скарги Верховний Суд відвів його від участі у розгляді справи № 757/7499/17-ц (провадження № 61?9313св20) (ухвала Верховного Суду від 20 березня 2024 року), справи № 456/253/22 (провадження № 61-6231ск24) (ухвала Верховного Суду від 12 липня 2024 року), справи № 461/6975/23 (провадження № 61-8129св24) (ухвала Верховного Суду від 06 листопада 2024 року) та справи № 2-750/11 (провадження № 61-7603св24) (ухвала Верховного Суду від 18 грудня 2024 року), колегія суддів відхиляє, оскільки під час вирішення у цій справі спору по суті суддя Пророк В. В. не заявляв самовідвід з тих підстав, що він в окремій думці від 11 листопада 2025 року (щодо помилкового відкриття касаційного провадження) вже висловив свою правову позицію за доводами касаційної скарги.

15. В окремій думці, викладеній суддею Верховного Суду Пророком В. В. у цій справі, він висловив свою позицію щодо процесуального питання (щодо помилкового відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана з порушенням встановленого законом порядку та не містила належного обґрунтування), проте не робив жодних висновків щодо вирішення спору у цій справі по суті.

16. Інших, визначених статтями 36-37 ЦПК України підстав для самовідводу, також не встановлено.

17. За таких обставин колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовляє судді Верховного Суду Пророку В. В., який входить до складу зазначеної колегії суддів, у задоволенні заяви про самовідвід у зв`язку з відсутністю визначених цивільним процесуальним законодавством України обставин, які виключають його участь у розгляді цієї справи.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Пророка Віктора Васильовича про самовідвід відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк