ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Черкаси

Справа № 707/4348/25
Провадження № 22-ц/821/341/26
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської дирекції ДП «Укрпошта» про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Черкаської дирекції ДП «Укрпошта», в якому просив стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків.

07.12.2025 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати неправомірними дії працівників Черкаської дирекції ДП «Укрпошта» щодо виконання службових обов`язків та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2025 клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд до іншого суду за підсудністю задоволено. Не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення, цивільну справу №707/4348/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Черкаської дирекції ДП «Укрпошта» про стягнення моральної шкоди передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвала мотивована тим, що місцезнаходження (юридична адреса) перевізника пошти АТ «Укрпошта», є м. Київ, вул. Хрещатик, 22.

З позовної заяви та доданих документів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з приводу неналежного виконання відповідачем послуг з пересилання пошти, тобто спір між сторонами виник з приводу правовідносин, які регулюються ЗУ «Про поштовий зв`язок» та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Судом установлено, що у цій справі має місце конкуренція правил підсудності (правила підсудності справ за вибором позивача (ч. 5 ст. 28 ЦПК України) та правила виключної підсудності (ч. 4 ст. 30 ЦПК України)).

Суд першої інстанції установивши, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з приводу неналежного виконання відповідачем послуг з пересилання пошти, дійшов висновку про те, що даний позов повинен розглядатися за місцем знаходження відповідача, тобто з дотриманням правил виключної підсудності ч. 4 ст. 30 ЦПК України, а саме Шевченківським районним судом м. Києва.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу, вважаючи ухвалу суду першої інстанції винесеною з порушенням норм матеріального права.

Звертає увагу суду, що якщо спір стосується захисту прав споживачів, то такі позови можуть пред`являтися, відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, та відповідно до ч. 4 ст. 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Вказує, що рекомендований лист 594 було направлено за адресою: АДРЕСА_1 , через відділення ДП «Укрпошта» 19611, яке розташоване за адресою: вул. Лугова, 1а, с. Тубільці Черкаського району Черкаської області. Доставку здійснювало пересувне відділення 19608.

Відтак вважає, що Черкаський районний суд Черкаської області проігнорував вказані факти при винесені оскаржуваної ухвали та допустив помилку.

Просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2025 та направити матеріали даної справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (ч. 1 ст. 360 ЦПК України).

В ухвалі Черкаського апеляційного суду від 30.12.2025 встановлено, що відзив на апеляційну скаргу може бути подано протягом 10 днів з моменту одержання цієї ухвали.

Згідно відстеження на сайті АТ «Укрпошта» поштового відправлення з трекінг-номером 93 вбачається, що 15.01.2026 було зроблено відмітку про вручення відправлення за довіреністю.

26.01.2026 від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відтак, відповідач визначений судом термін для подачі відзиву на апеляційну скаргу не пропустив.

У відзиві відповідач вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, оскільки у даній справі має місце конкуренція процесуальних норм, що вирішують питання підсудності, а тому має застосовуватись виключна підсудність.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Черкаського районного суду Київської області від 10.12.2025 залишити без змін.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Черкаси, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов повинен розглядатися за місцем знаходження відповідача, тобто з дотриманням правил виключної підсудності ч. 4 ст. 30 ЦПК України, а саме Шевченківським районним судом м. Києва.

Відтак вважав, що даний позов ОСОБА_1 не може бути розглянутим Черкаським районним судом Черкаської області та підлягає направленню за підсудністю.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

За загальним правилом у відповідності до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Виняток із вказаного правила становлять альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням (ч. 7 ст. 28 ЦПК України).

Згідно ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого має бути розглянута тільки певним судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів до перевізників, що виникають із договорів перевезення пошти. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування процесуальних норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у ст. ст. 27, 28 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про поштовий зв`язок» пересилання поштових відправлень - перевезення пошти від відправника до одержувача, включаючи операції з її приймання, обробки та доставки (вручення); поштове відправлення - письмова кореспонденція або посилка, або відправлення ЕМS, адресовані адресату (одержувачу), оформлені відповідно до законодавства та прийняті оператором поштового зв`язку до пересилання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України передбачено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тлумачення норм ст. 27, ст. 28, ст. 30 ЦПК України у їх взаємозв`язку свідчить, що правила підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача чи за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 у справі № 161/19658/18.

Крім цього, згідно змісту п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013, якою судом касаційної інстанції роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

У справі, що переглядається, при зверненні до суду ОСОБА_1 було заявлено вимоги про визнання неправомірними дії працівників Черкаської дирекції ДП «Укрпошта» та стягнення з відповідача моральної шкоди.

Предметом спору у даній справі є неналежне виконання службовими особами відповідача обов`язків під час надання користувачу послуг поштового зв`язку, що відповідно до приписів ст. 28 ЦПК України можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний спір має розглядатися за місцезнаходження відповідача, перевізника пошти АТ «Укрпошта», м. Київ, вул. Хрещатик, 22.

Приймаючи рішення про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, а саме за місцезнаходження відповідача, перевізника пошти АТ «Укрпошта», м. Київ, вул. Хрещатик, 22, яке територіально відноситься до Шевченківського районного суду м. Києва.

Так, згідно відомостей з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи (код ЄДРПОУ) № 21560045 значиться Акціонерне товариство «Укрпошта», місцезнаходженням є: м. Київ вул. Хрещатик, 22.

У графі відокремлені підрозділи юридичної особи міститься інформація щодо Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» (код ЄДРПОУ ВП: 21389969, місцезнаходження: Україна, 18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 34).

Таким чином, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявив вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача, завдану йому внаслідок неналежного виконання службовими особами поштового зв`язку при надісланні йому рекомендованого листа № 594.

Позивач зазначив у даному позові відповідачем Черкаську дирекцію ДП «Укрпошта», оскільки, на його думку, саме через відділення ДП «Укрпошта» 19611, яке розташоване за адресою: вул. Лугова, 1а, с. Тубільці Черкаського району Черкаської області, було надіслано йому вище вказане рекомендоване повідомлення, а доставку здійснювало пересувне відділення № 19608.

Відтак, в апеляційній скарзі вважає, що ним не порушено ні ч. 5 ст. 28 ЦПК України, ні ч. 4 ст. 30 ЦПК України.

Проте, колегія суддів з такими доводами скаржника не може погодитися, оскільки згідно матеріалів справи, місцезнаходження (юридична адреса) перевізника - АТ «Укрпошта», , є м. Київ, вул. Хрещатик, 22.

Правила виключної підсудності унеможливлюють застосування при пред`явленні позову норм інших видів підсудності загальної, альтернативної, договірної і підсудності пов`язаних між собою вимог. У разі конкуренції правил підсудності, повинні застосовуватися правила виключної підсудності. Таким чином правило ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яке передбачає підсудність справ за вибором позивача не має пріоритету стосовно правил виключної підсудності.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що даний позов повинен розглядатися з дотриманням правил виключної підсудності, а саме Шевченківським районним судом м. Києва.

Скаржник в апеляційній скарзі просить, за наслідками скасування оскаржуваної ухвали, направити справу на продовження розгляду до Черкаського районного суду Черкаської області та не ставить вимогу про направлення справи за місцезнаходженням Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» (вул. Байди Вишневецького, 34, м. Черкаси).

Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду від 10.12.2025 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков