ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа 824/152/24

провадження № 61-15212ав25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,

за участю секретаря судового засідання - Мошика В. Ю.,

учасники справи:

заявник (боржник)- компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД),

заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Ремарі» (стягувач), ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю «Ремарі», арбітражний керуючий - Комлик Ілля Сергійович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський Анатолій Миколайович, представник приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича - адвокат Коваль Ростислав Олександрович,

за участю:

арбітражного керуючого - ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «Ремарі» Комлика Іллі Сергійовича

приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича

розглянув апеляційну скаргу компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД) на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 листопада 2025 року у складі судді

Верланова С. М. у справі за скаргою компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД)

на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: товариство

з обмеженою відповідальністю «Ремарі» (стягувач), ліквідатор товариства

з обмеженою відповідальністю «Ремарі», арбітражний керуючий - Комлик Ілля Сергійович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський Анатолій Миколайович,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст скарги

У вересні 2025 року представник компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД)

(далі - компанія VERSALA LTD, компанія) - адвокат Бровко О. М., звернувся

до Київського апеляційного суду, як до суду першої інстанції, зі скаргою

на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А. М. (далі - приватний виконавець Телявський А. М., приватний виконавець), заінтересовані особи: - товариство з обмеженою відповідальністю «Ремарі» (далі - ТОВ «Ремарі») (стягувач), ліквідатор ТОВ «Ремарі», арбітражний керуючий - Ткачук О. В., якого відсторонено від виконання повноважень ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05 листопада 2025 року у справі

№ 926/1448-б/24 про банкрутство ТОВ «Ремарі», якою, разом із іншим, задоволено клопотання кредитора - акціонерного товариства «Укрнафта», про відсторонення арбітражного керуючого Ткачука О. В. та призначеного ліквідатором товариства арбітражного керуючого Комлика І. С.

Скарга мотивована тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України)

від 22 серпня 2023 року у справі № 96/2023 стягнуто з компанії VERSALA LTD (Республіка Кіпр) (боржник) на користь ТОВ «Ремарі» (Україна) (стягувач)

19 385 630,00 доларів США передоплати за непоставлений товар, а також

57 977,03 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору,

а всього - 19 443 607,03 доларів США.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року у справі

№ 824/152/24 задоволено заяву ТОВ «Ремарі», визнано і надано дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі

№ 96/2023. Видано виконавчий лист на виконання рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023. Стягнуто з компанії VERSALA LTD на користь ТОВ «Ремарі» судовий збір за подання заяви

у розмірі 1 514,00 грн. Зазначене судове рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 05 червня 2025 року (провадження № 61-3999ав25).

На підставі вищезазначеного судового рішення Київським апеляційним судом було видано виконавчі листи про стягнення основної суми заборгованості

та про стягнення судового збору. Виконавчі листи було пред`явлено до виконання приватному виконавцю Телявському А. М.

26 серпня 2025 року компанія VERSALA LTD отримала поштове відправлення (RD020947884UA) разом із копіями супровідних листів та постанов приватного виконавця від 29 липня 2025 року, а саме:

- про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 (з ідентифікатором доступу);

- про стягнення з боржника основної винагороди на суму 1 944 360,70 доларів США у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 400,00 грн

у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

- про арешт коштів боржника (у межах основної суми боргу -

21 387 967,73 доларів США) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

- про арешт майна боржника (у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження,

яка становить 21 387 967,73 доларів США та 400,00 грн) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

- про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_3 (про стягнення з компанії VERSALA LTD на користь ТОВ «Ремарі» 19 385 630,00 доларів США передоплати

за непоставлений товар, а також 57 977,03 доларів США на відшкодування витрат

з оплати арбітражного збору, а всього - 19 443 607,03 доларів США) та № НОМЕР_5 (про стягнення з компанії VERSALA LTD на користь ТОВ «Ремарі» судового збору за подання заяви у розмірі 1 514,00 грн) у зведене виконавче провадження

№ НОМЕР_4 у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.

Компанія вважала, що постанови приватного виконавця, які прийняті на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року у справі

№ 824/152/24, є незаконними, так як приватним виконавцем не направлено компанії всі документи у виконавчих провадженнях, зокрема, матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_5, окрім постанови про його об`єднання

з виконавчим провадженням № НОМЕР_3 у зведене виконавче провадження

№ НОМЕР_4. Вказане є порушенням статей 19, 28 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 Розділу VІI Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України

05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі - Положення про АСВП).

Компанією VERSALA LTD не було отримано постанову приватного виконавця

про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 від 29 липня 2025 року

з ідентифікатором для повного доступу. Тому боржник не може вважатися повідомленим про обставини відкриття виконавчого провадження, яке стосується виконання ухвали апеляційного суду у частині стягнення судового збору. У межах цього виконавчого провадження приватним виконавцем вчинялися відповідні виконавчі дії і за їх наслідками стало можливим відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3, а згодом обидва виконавчі провадження (№ НОМЕР_5

та № НОМЕР_3) було об`єднано у зведене виконавче провадження № НОМЕР_4.

Компанія VERSALA LTD мала доступ лише до виконавчого провадження

№ НОМЕР_3, доступ до виконавчого провадження № НОМЕР_5 та до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4 був відсутній.

ТОВ «Ремарі» додало до заяви про відкриття виконавчого провадження відповідь акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро»)

від 29 липня 2025 року про наявність у компанії банківського рахунку в АТ «Банк Кредит Дніпро», що стало підставою для відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_3. Саме по собі зазначення стягувачем про наявність у боржника банківського рахунку в АТ «Банк Кредит Дніпро» не свідчить про наявність майна боржника на території України, зокрема, у межах виконавчого округу приватного виконавця. Вказане стосується як заяви про відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_3, так і заяви про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5.

Виконавче провадження № НОМЕР_5 було розпочато раніше виконавчого провадження № НОМЕР_3, проте неналежне повідомлення приватним виконавцем компанію VERSALA LTD про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 свідчить про спробу приховати від боржника

обставини відкриття виконавчих проваджень. Тобто приватний виконавець допустив бездіяльність, чим порушив права боржника у виконавчому провадженні.

З метою отримання доступу до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_5 представником компанії VERSALA LTD приватному виконавцю було направлено адвокатський запит, відповіді на який приватним виконавцем не надано.

Компанія VERSALA LTD зазначала, що вона позбавлена можливості виконати

у повній мірі вимоги пункту 5 частини третьої статті 448 ЦПК України, якою врегульовано питання подання скарги на бездіяльність та рішення приватного виконавця, оскільки ідентифікатор для повного доступу до інформації

про виконавче провадження № НОМЕР_5 їй невідомий.

Крім того, до переліку додатків у заяві про відкриття виконавчого провадження, після її друкування, було вписано новий документ, а саме відповідь банка

від 29 липня 2025 року № 16-10441/БТ, в якій йдеться про виконання банком постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 та про наявність рахунків компанії VERSALA LTD у банку (залишок коштів становив 3 236,24 грн). Долучення цього документа свідчить

про те, що у ТОВ «Ремарі» на час звернення до приватного виконавця із заявою

про відкриття виконавчого провадження були відсутні відомості про наявність

будь-яких коштів боржника на зазначеному у заяві рахунку або на інших рахунках,

які обліковуються за компанією. Такі відомості з`явилися після вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у межах виконавчого провадження № НОМЕР_5.

Тобто виконавче провадження № НОМЕР_5, яке було розпочате раніше

від виконавчого провадження № НОМЕР_3, було відкрито приватним виконавцем

на підставі заяви представника ТОВ «Ремарі», що не містила відомостей про наявність майна компанії на території України та в межах виконавчого округу приватного виконавця у місті Києві. Тобто у приватного виконавця не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5, а згодом виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Заяву про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 подано за підписом ліквідатора товариства, арбітражного керуючого - Ткачука О. В. ТОВ «Ремарі» перебуває у стані припинення, керівником товариства визначено Ткачука О. В., обмеження щодо представництва ним інтересів товариства визначено ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20 серпня 2024 року у справі

№ 926/1448-б/24. Проте, Ткачук О. В. не додав до заяви про відкриття виконавчого провадження належним чином засвідчену копію зазначеної ухвали господарського суду, вона відсутня у матеріалах виконавчого провадження, доступ до яких забезпечено в АСВП. Тобто у Ткачука О. В., як ліквідатора товариства

та арбітражного керуючого, були відсутні повноваження для подання приватному виконавцю заяви про відкриття виконавчого провадження. Тому приватний виконавець Телявський А. М. незаконно відкрив виконавчі провадження

№ НОМЕР_5 та № НОМЕР_3, постанови про відкриття цих виконавчих проваджень підлягають скасуванню, як і всі інші постанови приватного виконавця, прийняті

у межах цих виконавчих проваджень.

З урахуванням наведеного, представник VERSALA LTD - адвокат Бровко О. М., просив суд скасувати постанови приватного виконавця Телявського А. М.

від 29 липня 2025 року, а саме: про відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_5; про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3; про стягнення

з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № НОМЕР_3; про арешт коштів боржника (у межах основної суми боргу) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3; про арешт майна боржника (у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження

№ НОМЕР_4 (виконавче провадження № НОМЕР_5).

Короткий зміст судових рішень апеляційного суду, ухвалених як судом першої інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2025 року провадження

у справі у частині вимог скарги представника VERSALA LTD - адвоката Бровка О. М., про скасування постанов приватного виконавця Телявського А. М., а саме:

від 29 липня 2025 року про стягнення з боржника основної винагороди

на суму 1 944 360,70 доларів США у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

від 29 липня 2025 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження

на суму 400,00 грн у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, закрито.

Роз`яснено, що справа у частині, в якій закрито провадження, піддягає розгляду

в порядку адміністративного судочинства.

Скаргу представника VERSALA LTD - адвоката Бровка О. М., про скасування постанов приватного виконавця Телявського А. М., а саме: від 29 липня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5; від 29 липня 2025 року

про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3; від 29 липня 2025 року

про арешт коштів боржника (у межах основної суми боргу -

21 387 967,73 доларів США) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3; від 29 липня 2025 року про арешт майна боржника (у межах суми звернення стягнення

з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, яка становить 21 387 967,73 доларів США та 400,00 грн)

у виконавчому провадженні № НОМЕР_3; від 29 липня 2025 року про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № НОМЕР_4

у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 залишено без задоволення.

Судове рішення мотивовано тим, що на справи з приводу оскарження постанов державного (приватного) виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Суд, з урахуванням відповідних норм ЦПК України, КАС України, судової практики Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, закрив провадження у справі у частині вимог скарги компанії про скасування постанов приватного виконавця

про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України),

так як скарга у цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи скаргу по суті інших вимог, суд виходив із того, що приватний виконавець надсилав представнику компанії копії відповідних постанов

у виконавчих провадженнях, у тому числі, копію постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5, що не спростовано компанією. Приватний виконавець не приховував обставини відкриття виконавчого провадження

№ НОМЕР_5, дії приватного виконавця щодо відкриття та об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження були послідовними й відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

ТОВ «Ремарі» перебувало у стані припинення, ліквідатором товариства було визначено арбітражного керуючого Ткачука О. В., що підтверджується відповідними витягом із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України

та судовим рішенням у справі № 926/1448-б/24 про банкрутство товариства.

Ці документи надавалися приватному виконавцю разом із заявами про відкриття виконавчих проваджень, а тому ліквідатор ТОВ «Ремарі», арбітражний керуючий Ткачука О. В. мав повноваження діяти від імені товариства.

Суд відхилив посилання компанії про те, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження № НОМЕР_5 із порушенням правил територіальності, оскільки сама по собі наявність рахунку боржника в банківській установі, місцезнаходженням якої є місто Київ, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження. У компанії VERSALA LTD наявний відкритий банківський рахунок в АТ «Банк Кредит Дніпро», на ньому знаходилися грошові кошти.

Приватний виконавець діяв у межах своїх повноважень та компетенції,

він не порушував права компанії.

Із наведених вище підстав суд відмовив у задоволенні скарги компанії у частині вимог про скасування постанов приватного виконавця: про відкриття виконавчого провадження; про арешт коштів боржника у межах основної суми боргу; про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження;

про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

У цій частині судом враховано відповідні норми ЦПК України, Закону України

«Про виконавче провадження», судову практику Великої Палати Верховного Суду

та Верховного Суду.

Крім того, суд не прийняв доповнення до скарги, подані представником компанії

у жовтні 2025 року, які стосуються окремих дій приватного виконавця,

що не входять до предмета скарги й стали відомі заявнику уже після подання скарги, так як вони підлягають розгляду в межах окремої скарги із самостійним обчисленням строку на звернення.

Додатковою ухвалою Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 року заяву представника приватного виконавця Телявського А. М. - адвоката Коваля Р. О.,

про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з компанії VERSALA LTD на користь приватного виконавця Телявського А. М. судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її надходження до Верховного Суду

У грудні 2025 року компанія VERSALA LTD звернулася до Верховного Суду, як до суду апеляційної інстанції, із апеляційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 листопада 2025 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу компанії VERSALA LTD задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, після усунення недоліків апеляційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 05 грудня 2025 року. Витребувано справу із Київського апеляційного суду. Надіслано іншим учасникам справи копію апеляційної скарги та доданих

до неї документів, роз`яснено право подати відзив на апеляційну скаргу, надано строк для його подання.

У січні 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга компанії VERSALA LTD, яка подана представником - адвокатом Бровком О. М., мотивована тим, що Київський апеляційний суд, як суд першої інстанції, помилково закрив провадження у справі у частині вимог скарги компанії про скасування постанов приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Судовий контроль за виконанням рішення у цивільній справі здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 447 ЦПК України). Справу про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС

при ТПП України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023 розглянуто Київським апеляційним судом і цей суд видав відповідні виконавчі листи

на виконання ухваленого судового рішення. Оскарження дій (бездіяльності) приватного виконавця здійснюється до суду, який видав виконавчий лист. Тобто юрисдикція адміністративного суду у спірних правовідносинах виключається.

При цьому компанія оскаржила ряд постанов приватного виконавця у виконавчих провадженнях, як таких, що мають похідний характер від постанов про відкриття виконавчих проваджень. Доводи скарги компанії про відсутність підстав

для стягнення з боржника основної винагороди та щодо незгоди з постановою приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження

не можуть бути предметом перевірки в суді адміністративної юрисдикції, оскільки стосуються оскарження рішень та дій приватного виконавця щодо відкриття відповідних виконавчих проваджень, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд безпідставно відмовив у задоволенні решти вимог скарги компанії, не надав правову оцінку доводам компанії, поданим нею доказам.

Компанія не отримувала матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_5, окрім постанови про об`єднання виконавчого провадження з виконавчим провадженням № НОМЕР_3 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_4. Приватний виконавець не повідомив компанію про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5,

про здійснені виконавчі дії у цьому виконавчому провадженні, що вказує на бажання приватного виконавця приховати від боржника обставини відкриття виконавчого провадження.

Судом не перевірено підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, так як наявність банківського рахунку компанії в АТ «Банк Кредит Дніпро»

не свідчить про наявність у боржника майна в такому банку, тобто на території України в межах виконавчого округу міста Києва. ТОВ «Ремарі» не надало приватному виконавцю доказів наявності у компанії майна на території України,

а тому у приватного виконавця були відсутні правові підстави для відкриття виконавчих проваджень.

Посилається на відповідну судову практику Великої Палати Верховного Суду

та Верховного Суду.

Доводи осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на апеляційну скаргу

від ліквідатора ТОВ «Ремарі», арбітражного керуючого - Комлика І. С., в якому викладено аргументи щодо необґрунтованості апеляційної скарги компанії.

Зазначено, що ліквідатора ТОВ «Ремарі», арбітражного керуючого - Ткачука О. В., відсторонено від виконання повноважень арбітражного керуючого та ліквідатора товариства, новим ліквідатором ТОВ «Ремарі» став арбітражний керуючий

Комлик І. С. (ухвала Господарського суду від 05 листопада 2025 року у справі

№ 926/1448-б/24). Указує, що з дня визначення боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор товариства є єдиною уповноваженою особою, яка здійснює управління та розпорядження майном банкрута, виконує повноваження його керівника, представляє інтереси боржника у відносинах

з третіми особами, у тому числі, в судах та органах державної влади, а також

у виконавчому провадженні.

Ліквідатор товариства погоджується з висновками Київського апеляційного суду, як суду першої інстанції, про закриття провадження у справі у частині вимог скарги компанії про скасування постанов приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, так як указані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного.

Судом вірно вирішено спір у частині інших вимог скарги компанії,

які є необґрунтованими. Дії приватного виконавця у виконавчих провадженнях

є законними, вони відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження».

У січні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив на апеляційну скаргу

від представника приватного виконавця Телявського А. М. - адвоката Коваля Р. О., в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими,

суд правильно застосував норми права й встановив усі фактичні обставини у справі.

Київським апеляційним судом, як судом першої інстанції, вірно закрито провадження у справі у частині вимог скарги компанії про скасування постанов приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди

у виконавчому провадженні та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Зазначені вимоги, з урахуванням судової практики Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, яку вірно враховано Київським апеляційним судом, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства,

а не цивільного.

Фактичні обставини справи

Рішенням МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року у справі № 96/2023 стягнуто з VERSALA LTD (Республіка Кіпр) на користь ТОВ «Ремарі» (Україна)

19 385 630,00 доларів США передоплати за непоставлений товар, а також

57 977,03 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору,

а всього -19 443 607,03 доларів США.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року у справі

№ 824/152/24, яка набрала законної сили, задоволено заяву ТОВ «Ремарі»

та визнано і надано дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України

від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023. Видано виконавчий лист

на виконання рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023. Стягнуто з компанії VERSALA LTD на користь ТОВ «Ремарі» судовий збір за подання заяви у розмірі 1 514,00 грн (а. с. 24-31, т. 1).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2025 року у справі № 824/152/24 вищевказане судове рішення Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року залишено без змін (провадження № 61-3999ав25).

На виконання рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року у справі

№ 96/2023 Київським апеляційним судом було видано виконавчі листи

№ 824/152/24 від 14 липня 2024 року про стягнення основної суми заборгованості та про стягнення судового збору (а. с. 24, т. 1).

У липні 2025 року до приватного виконавця Теляського А. М. надійшли заяви

від ТОВ «Ремарі», в особі якого діяв ліквідатор товариства, арбітражний керуючий - Ткачук О. В., про відкриття виконавчого провадження (а. с. 81-82, 120-121, т. 1).

До першої заяви про відкриття виконавчого провадження долучено копію контракту

№ VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, в якому зазначено банківські

реквізити компанії VERSALA LTD, скріплені підписом уповноваженої особи

та печаткою боржника, щодо наявності банківського рахунку

№ НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Банк Кредит Дніпро»,

що зареєстровано за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська, 32.

Постановою приватного виконавця Телявського А. М. від 29 липня 2025 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 щодо примусового виконання рішення згідно з виконавчим листом № 824/152/24, виданим 14 липня 2025 року Київським апеляційним судом, про стягнення з компанії VERSALA LTD на користь ТОВ «Ремарі» судового збору у сумі 1 514,00 грн (а. с. 118, т. 1).

29 липня 2025 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 приватним виконавцем Теляським А. М. було винесено постанови: про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця; про арешт коштів боржника; про арешт майна боржника.

У межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 приватним виконавцем

з`ясовано, що на банківському рахунку компанії VERSALA LTD:

IBAN № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Банк Кредит Дніпро», виявлено кошти в сумі 3 236,24 грн, що належать боржнику (а. с. 34, т. 1).

У контракті також зазначено рахунок компанії VERSALA LTD:

IBAN № НОМЕР_2 , відкритий в акціонерному банку «Укргазбанк» (місто Київ, вулиця Єреванська, 1).

29 липня 2025 року на підставі заяви ліквідатора ТОВ «Ремарі», арбітражного керуючого Ткачука О. В. приватним виконавця Телявським А. М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 із примусового виконання рішення згідно з виконавчим листом № 824/152/24, виданим 14 липня 2025 року Київським апеляційним

судом, про стягнення з компанії VERSALA LTD на користь ТОВ «Ремарі»

19 385 630,00 доларів США, а також 97 977,03 доларів США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього - 19 443 607,03 доларів США

(а. с. 142-143, т. 1).

29 липня 2025 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 приватним виконавцем Телявським А. М. було внесено постанови: про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця; про арешт коштів боржника; про арешт майна боржника.

29 липня 2025 року постановою приватного виконавця Телявського А. М. виконавче провадження № НОМЕР_3 було об`єднано з виконавчим провадженням № НОМЕР_5 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_4 (а. с. 119, т. 1).

Усі подальші заходи примусового виконання рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, здійснювалися у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Вказані обставини підтверджуються витребуваними у приватного виконавця Телявського А. М. належним чином завіреними копіями матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_5, виконавчого провадження № НОМЕР_3 та зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів,

про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи

в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених

статтею 369 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим

є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 447 ЦПК України регламентовано питання судового контролю

за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією

або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Щодо юрисдикції спору в частині деяких вимог скарги

Київський апеляційний суд, пославшись на відповідні норми ЦПК України,

КАС України, судову практику Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, закрив провадження у справі у частині вимог скарги компанії про скасування постанов приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди

та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України), так як скарга у цій частині підлягає розгляду

в порядку адміністративного судочинства.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, визначених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань,

які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають

у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, можна розглядати

будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо

їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів),

дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої

статті 19 КАС України).

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий

спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад,

але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме

у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії

чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження

та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами

до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Закон України «Про виконавче провадження» відносить до справ адміністративної юрисдикції спори, зокрема, але не винятково постанови щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

На вказаному наголошено у пункті 7.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 310/2210/21 (провадження № 14-82цс24).

Велика Палата Верховного Суду має послідовну і сталу практику щодо того,

що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження постанов виконавця про стягнення витрат, пов`язаних з організацією

та проведенням виконавчих дій щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, зокрема й судом якої юрисдикції, вони видані (пункт 7.26 вищевказаної постанови Великої Палати Верховного Суду) (зокрема, див. постанови: від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19), від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19), від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21)).

У пункті 7.46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року

у справі № 310/2210/21 (провадження № 14-82цс24) зазначено, що постанови виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження і про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження хоча і є відмінними постановами виконавця, проте мають подібну правову природу: обидва види постанов виконавця стосуються безпосереднього виконання рішень інших органів (посадових осіб) - виконавця, а не судового рішення.

Спір щодо оскарження постанови виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Такий спір не є спором учасників приватноправових відносин, виконавець під час винесення постанови про визначення розміру додаткових витрат не був у приватноправових відносинах

із заявником.

У постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 310/2210/21 (провадження

№ 14-82цс24) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норм права, зокрема, викладеного у постанові Верховного Суду

від 24 березня 2023 року у справі № 640/12384/21 (адміністративне провадження

№ К/990/12760/22), про можливість розгляду подібної справи за правилами цивільного судочинства з тих підстав, що у справі оскаржується рішення приватного виконавця, ухвалене у виконавчому провадженні, відкритому щодо виконавчих документів, виданих у цивільному судочинстві.

Із цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те,

що на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративного суду, так як оскарження дій (бездіяльності) приватного виконавця здійснюється до суду, який видав виконавчий лист, тобто до цивільного суду.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у пункті 8.9 постанови у справі

№ 310/2210/21 зауважила, що вона відступає не від постанови у конкретній справі, а від висновку щодо застосування норм права. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність згадки повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний. На вказаному наголошено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (провадження № 14-143цс20, пункт 42), від 11 жовтня 2023 року у справі

№ 757/3572/17-ц (провадження № 14-37цс22, пункт 46), від 24 квітня 2024 року

у справі № 752/30324/21 (провадження № 14-125цс23, пункт 7.3).

З урахуванням указаного, Верховний Суд відхиляє посилання апеляційної скарги

на судову практику Верховного Суду, сформовану раніше вищенаведеної постанови Великої Палати Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі

№ 755/10947/17-ц (провадження № 14-435цс18) роз`яснено, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, Київський апеляційний суд обґрунтовано закрив провадження у справі

у частині вимог скарги компанії про скасування постанов приватного виконавця

про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255

ЦПК України, так як скарга у цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо вирішення скарги по суті

Компанія оскаржила в судовому порядку постанови приватного виконавця

про відкриття відповідних виконавчих проваджень, постанови, прийняті у рамках цих виконавчих проваджень, а також їхнє об`єдання у зведене виконавче провадження.

Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення

(стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення конкретизовано у частині першій статті 18

ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -

і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року

№ 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів

і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах,

в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів,

а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії

та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України

«Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень

у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 447 ЦПК України надає право сторонам виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби

або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Вирішуючи скаргу по суті, Київський апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи й надавши правову оцінку поданим сторонами доказам, вірно відмовив у задоволенні скарги компанії, так як приватний виконавець надсилав представнику компанії копії відповідних постанов у виконавчих провадженнях,

у тому числі, про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5,

що не спростовано заявником апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги про те, що приватний виконавець намагався приховати обставини відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5, оскільки такі є припущеннями, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України). Київський апеляційний суд зробив обґрунтовані висновки про те, що дії приватного виконавця щодо відкриття та об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження були послідовними й відповідали вимогам Закону України

«Про виконавче провадження».

Крім того, судом установлено, що у компанії VERSALA LTD наявний відкритий банківський рахунок в АТ «Банк Кредит Дніпро», на ньому знаходилися грошові кошти, а тому приватний виконавець мав підстави для відкриття виконавчого провадження, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Закон вимагає надання стягувачем лише доказів місцезнаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція приватного виконавця, однак не доказів фактичної наявності такого майна у його місцезнаходженні, тому сама по собі наявність рахунку боржника в банківській установі, місцезнаходженням якої є місто Київ, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження і при цьому, ключовим моментом у вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження є надання стягувачем доказів існування рахунків боржника, з яких йому стало відомо про такі існуючі рахунки боржника.

Такі висновки Верховного Суду щодо визначення територіальної юрисдикції виконавчого провадження викладено у постановах: від 18 грудня 2023 року у справі № 917/1285/21, від 20 грудня 2023 року у справі № 917/1790/20, від 24 червня

2025 року у справі № 922/1933/22, від 08 липня 2025 року у cправі № 873/287/23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

При цьому заявник апеляційної скарги фактично не заперечує наявність у компанії банківського рахунку в банку на території України, зокрема у місті Києві.

Отже, приватний виконавець діяв у межах своїх повноважень та компетенції,

він не порушував вимоги законодавства та права компанії як під час відкриття виконавчих проваджень, так і під час вчинення подальших виконавчих дій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що Київський апеляційний суд вірно відмовив у задоволенні скарги компанії у частині вимог про скасування постанов приватного виконавця: про відкриття виконавчого провадження;

про арешт коштів боржника у межах основної суми боргу; про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

У цій частині Київським апеляційним судом, як судом першої інстанції, правильно враховано відповідні норми ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», судову практику Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду. Висновки суду по суті вирішення спору узгоджуються з висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними. У кожній справі суд виходить з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи

їх у сукупності.

Доводи апеляційної скарги спростовуються установленими судом попередньої інстанції обставинами справи, вищенаведеними нормами права та судовою практикою Верховного Суду. Вони зводяться до власного тлумачення норм права та незгоди з ухваленим судовим рішенням по суті вирішення спору, що не може бути правовою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів уважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам

в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення

є мотивованими.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Оскільки Київський апеляційний суд, як суд першої інстанції, повно, всебічно

і правильно встановив обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального

й процесуального права, то оскаржуване судове рішення слід залишити без змін,

а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 24, 268, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384, 459 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД) залишити

без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк