Справа № 689/1032/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в селищі Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної службовою особою,

встановив:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної службовою особою. У позові позивачка зазначила, що вона зверталася до МСЕК для встановлення групи інвалідності, проте 23 червня 2023 року отримала відмову. Другий раз вона отримала відмову у встановленні їй групи інвалідності в лютому 2024 року. Після цього вона пройшла обстеження комісією в м. Києві, де 8 травня 2024 року їй встановили 3 групу інвалідності по всіх хворобах, які вона надавала до Хмельницької обласної МСЕК. За наслідками розгляду звернення Центральною МСЕК у м. Києві та МНС України було встановлено причинний зв`язок хвороб з наслідками аварії на Чонобильській АЕС, хвороби підтверджені і пов`язані з ЧАЕС, оскільки вона є ліквідатором аварії на ЧАЕС. Після цього вона пройшла процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи в м. Хмельницькому, висновок від 20 березня 2025 року. У зв`язку із зазначеним вище, їй здійснено перерахунок пенсії від 20 березня 2025 року. З вини службових осіб Хмельницької МСЕК вона не отримувала належної їй пенсії ліквідатора ЧАЕС на протязі 20 місяців з червня 2023 року по лютий 2025 року. Просила суд стягнути на її користь майнову шкоду в розмірі 200 000 грн., заподіяну службовою особою (упущену вигоду).

30 вересня 2025 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. (а.с. 95).

На адресу суду від представника відповідача 26 серпня 2025 року надійшов відзив на позов. У відзиві зазначено, що КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи» ліквідовано рішенням Хмельницької обласної ради від 11 грудня 2024 року «Про припинення шляхом ліквідації КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи», дане підприємство ліквідоване без правонаступництва. КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради є окремою юридичною особою та не є правонаступником ліквідованого КЗОЗ «Хмельницький обласний центр МСЕК», не приймала на себе його прав та обов`язків, не може відповідати за його зобов`язаннями чи дій його посадових осіб ліквідованої установи. Отже, позов подано до неналежного відповідача. У поданій позивачем позовній заяві відсутні ознаки порушень з боку КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради. Позивач не надав суду доказів психічних чи моральних страждань у розмірі, заявленому до відшкодування; експертних висновків психолога або психіатра; встановленого факту страждань, спричинених діями КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради. Позовна заява не містить жодних доказів, які б підтверджували факт настання моральної шкоди саме з вини КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради; глибину, тривалість і характер психічних страждань позивача, причинно-наслідковий зв`язок між діями КНП «ХОЛ» ХОР і заявленою сумою моральної шкоди. Відповідач не є правонаступником КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи», тому він є неналежним відповідачем і не несе відповідальність за дії, наслідки чи рішення окремої юридичної особи, яка ліквідована. Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 6 серпня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , бувшого керівника КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної службовою особою, замінено первісного відповідача ОСОБА_2 , бувшого керівника КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи», на належного відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради (29000, м. Хмельницький, вулиця Пілотська, 1, ) (а.с. 52-53).

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради (29000, м. Хмельницький, вулиця Пілотська, 1, ) надати суду в строк до 5 грудня 2025 року оригінал особової справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи з інвалідністю 3-ї групи, а саме: оригінали медичної документації, на підставі якої видавалися довідки Хмельницькою обласною МСЕК 26 червня 2023 року та 7 лютого 2024 року про невизнання інвалідом ОСОБА_1 (а.с. 105-106).

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Волочиська багатопрофільна лікарня» Волочиської міської ради Хмельницького району (31200, м. Волочиськ, вулиця Незалежності, 68, ) терміново надати суду оригінал особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи з інвалідністю 3-ї групи, а саме: оригінали медичної документації, на підставі якої видавалися довідки Хмельницькою обласною МСЕК 26 червня 2023 року та 7 лютого 2024 року про невизнання інвалідом ОСОБА_1 (а.с. 115-116).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд задоволити позов. Суду пояснила, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1. Внаслідок того, що вона 7 разів проходила різні комісії, 20 місяців не отримувала пенсію по інвалідності, в неї виник стрес. Хмельницька обласна МСЕК двічі їй безпідставно відмовила у визнанні особою з інвалідністю, а саме: в червні 2023 року та в лютому 2024 року. Лише в січні 2025 року Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України підтвердила, що захворювання пов`язані з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Ствердила суду, що після невизнання її інвалідом в неї погіршилося самопочуття, сон, вона стала ще більш нервовою. Зазначила, що зверталася до свого лікаря з приводу спричинення їй моральної шкоди після невизнання її інвалідом в червні 2023 року та в лютому 2024 року.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 70-71).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1. Ця обставина підтверджується копією посвідчення позивача серія НОМЕР_1 (а.с. 2). 26 червня 2023 року Хмельницькою обласною МСЕК ОСОБА_1 видано довідку про невизнання інвалідом (а.с. 9). 7 лютого 2024 року Хмельницькою обласною МСЕК ОСОБА_1 видано довідку про невизнання інвалідом (а.с. 9). Відповідно до листа Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 21 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю 3-ї групи за загальним захворюванням з 8 грудня 2023 року, безстроково. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» серії АВ № 0034501 від 8 травня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням з 8 грудня 2023 року (а.с. 7). Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 3957 від 17 січня 2025 року встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 8). Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 21 березня 2025 року ОСОБА_1 підтверджено третю групу інвалідності з 8 грудня 2023 року, причина інвалідності захворювання, пов`язані з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 3-6).

Судом також встановлено, що відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Хмельницької обласної МСЕК № 3779 від 26 червня 2023 року ОСОБА_1 , що міститься в медичній справі ОСОБА_1 (надійшла з КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради) зазначено, що група інвалідності не встановлена, в обґрунтуванні експертного рішення зазначено, що ступінь функціональних порушень в даний час не дає підстав для встановлення групи інвалідності (п. 34 Акту). Зазначений акт підписано головою та членами Хмельницької обласної МСЕК (а.с. 142-148).

Відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Хмельницької обласної МСЕК № 550 від 7 лютого 2024 року ОСОБА_1 , що міститься у справі огляду у МСЕК ОСОБА_1 (надійшла з КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» Волочиської міської ради) зазначено, що група інвалідності не встановлена, в обґрунтуванні експертного рішення зазначено, що ступінь функціональних порушень в даний час не дає підстав для встановлення групи інвалідності (п. 34 Акту). Зазначений акт підписано головою та членами Хмельницької обласної МСЕК (а.с. 149-155).

Згідно із актом огляду медико-соціальною експертною комісією Хмельницької обласної МСЕК № 87 від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 , що міститься у справі огляду у МСЕК ОСОБА_1 (надійшла з КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» Волочиської міської ради) зазначено, що група інвалідності не встановлена, в обґрунтуванні експертного рішення зазначено, що ступінь функціональних порушень в даний час не дає підстав для встановлення групи інвалідності (п. 34 Акту). Зазначений акт підписано головою та членами Хмельницької міжрайонної МСЕК (а.с. 137-141).

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

А згідно із ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п.п. 32-42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України). Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування, про що Велика Палата Верховного Суду деталізує далі. Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади (тут і далі - йдеться також й про органи місцевого самоврядування, про що не зазначається з огляду на обставини цієї справи) у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (див. близькі за змістом висновки у пункті 8.49.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21). У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Позивачем в порушення приписів ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б вказували на невідповідність актів огляду МСЕК № 3779 від 26 червня 2023 року, № 550 від 7 лютого 2024 року, а також довідок Хмельницької обласної МСЕК про невизнання позивача інвалідом від 26 червня 2023 року та від 7 лютого 2024 року вимогам закону чи іншого нормативного акта, а також факт заподіяння цими рішеннями (діями) майнової та моральної шкоди позивачу.

Позивачем не зазначено, в чому полягає незаконність (протиправність) цих актів та довідок, не вказано, які саме норми Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», наказу МОЗ України від 5 вересня 2011 року № 561 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності» були порушені при проведенні оглядів медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 .

Так, судом встановлено, що акти огляду ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією Хмельницької обласної МСЕК № 550 від 7 лютого 2024 року та № 3779 від 26 червня 2023 року, якими відмовлено позивачу у визнанні особи з інвалідністю 3-ї групи, і на підставі яких видані довідки про невизнання інвалідом 26 червня 2023 року та 7 лютого 2024 року, складені уповноваженими особами, ними підписані, а також містять обґрунтування експертного рішення (п. 34 вказаних Актів).

Позивачка не надала суду також доказів того, що вона оскаржувала зазначені Акти огляду МСЕК № 550 від 7 лютого 2024 року та № 3779 від 26 червня 2023 року і такі Акти були визнані незаконними (протиправними).

Та обставина, у листі від 21 травня 2024 року ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» зазначила, що на момент здійснення експертизи наявні патологічні зміни та функціональні порушення з боку серцево-судинної та центральної нервової системи обмежують життєдіяльність у помірному ступені і відповідають критеріям встановлення 3 групи інвалідності, ОСОБА_1 , 1962 р.н., визнано особою з інвалідністю 3 (третьої) групи за загальним захворюванням з 8 грудня 2023 року безстроково, експертним висновком Центральної міжвідомчої експертною комісією МОЗ та МНС України № 3957 від 17 січня 2025 року встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не свідчить про незаконність (протиправність) Актів огляду МСЕК № 550 від 7 лютого 2024 року та № 3779 від 26 червня 2023 року, що складені службовими особами КЗОЗ «Хмельницький обласний центр МСЕК», а також про причинно-наслідковий зв`язок між цими діями і заподіяною шкодою.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Так, згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів як протиправної поведінки з боку КЗОЗ «Хмельницький обласний центр МСЕК» та КНП «ХОЛ» ХОР, так і спричинення останній моральної шкоди,. Так позивачем не зазначено, в чому полягає моральна шкода, глибина її душевних страждань. Твердження позивачки в судовому засіданні про звернення до сімейного лікаря за медичною допомогою після відмов у визнанні її особи з інвалідністю третьої групи в червні 2023 року та в лютому 2024 року не підтверджено жодними належними і допустимими доказами по справі.

Також позовна вимога позивача про відшкодування майнової шкоди (упущеної вигоди) в розмірі 200 000 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. А п. 2 частини 2 статті 22 ЦК України передбачає, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Так, позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що внаслідок невизнання її особою з інвалідністю 3-ї групи в червні 2023 року та в лютому 2024 року їй спричинена майнова шкода в розмірі 200 000 грн. Позивачем під час судового розгляду справи не доведено, що вона отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також, що вона зверталася відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про призначення та виплату їй пенсії за минулий період, тобто за період з червня 2023 року по лютий 2025 року. Не надано позивачем доказів того, який саме розмір становить її пенсія, а також ту обставину, чому вона не зверталася до відповідних органів (Пенсійного фонду України) про призначення їй пенсії на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в червні 2023 року та в лютому 2024 року. Докази того, що позивачу здійснено перерахунок пенсії з 20 березня 2025 року, остання також суду не надала.

Отже, позивачем не надано суду доказів наявності майнової шкоди в розмірі 200 000 грн. (упущеної вигоди), тобто доходів, які б вона реально могла б одержати за звичайних обставин, внаслідок невиплати їй пенсії за період з червня 2023 року по лютий 2025 року, що є обов`язковим складом цивільного правопорушення. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22).

Таким чином, оскільки позивачем не доведено під час судового розгляду протиправність дій службових осіб КЗОЗ «Хмельницьткий обласний центр МСЕК», наявність майнової шкоди (збитків в розмірі 200 000 грн.), причинно-наслідковий зв`язок між цими діями та заподіяною шкодою, тому у задоволенні її позовної вимоги до відповідача про відшкодування майнової шкоди в розмірі 200 000 грн., необхідно відмовити.

Доходи представника відповідача у відзиві про те, що КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи» ліквідовано рішенням Хмельницької обласної ради від 11 грудня 2024 року «Про припинення шляхом ліквідації КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи», дане підприємство ліквідоване без правонаступництва; КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради є окремою юридичною особою та не є правонаступником ліквідованого КЗОЗ «Хмельницький обласний центр МСЕК», не приймала на себе його прав та обов`язків, не може відповідати за його зобов`язаннями чи дій його посадових осіб ліквідованої установи, тому позов подано до неналежного відповідача, - суд до уваги не бере.

Так, дійсно відповідно до рішення Хмельницької обласної ради № 4-23/2024 від 11 грудня 2024 року припинено шляхом ліквідації КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи».

Водночас, відповідно до ч. 48 ст. 69-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» відповідачем у спорах щодо оскарження у судовому порядку рішень експертних команд є заклад охорони здоров`я, на базі якого створена експертна команда, рішення якої оскаржується.

Згідно із ч. ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

А згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Отже, враховуючи ту обставину, що ліквідований КЗОЗ «Хмельницький обласний центр МСЕК» був створений на базі Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, засновником якого є Хмельницька обласна рада (Код ), тому на підставі ч. ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України та ст. 69-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» КНП «ХОЛ» ХОР є належним відповідачем.

Крім цього, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача, що позивачем не надано суду доказів ознаки порушень з боку КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради; позивач не надав суду доказів психічних чи моральних страждань у розмірі, заявленому до відшкодування; експертних висновків психолога або психіатра; встановленого факту страждань, спричинених діями КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради; позовна заява не містить жодних доказів, які б підтверджували факт настання моральної шкоди саме з вини КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради; глибину, тривалість і характер психічних страждань позивача, причинно-наслідковий зв`язок між діями КНП «ХОЛ» ХОР і заявленою сумою моральної шкоди, оскільки позивач у позові зазначала про протиправність дій не КНП «ХОЛ» ХОР, а службових осіб КЗОЗ «Хмельницький обласний центр МСЕК».

Таким чином, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про незаконність дій службових осіб КЗОЗ «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи», протиправність актів огляду МСЕК позивача, довідок про невизнання її інвалідом, а також про факт заподіяння цими діями майнової та моральної шкоди, тому у задоволенні позову позивача до відповідача про відшкодування майнової шкоди в розмірі 200 000 грн., моральної шкоди в сумі 25 000 грн., заподіяних службовими особами КЗОЗ «Хмельницький обласний центр МСЕК», слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 28 січня 2026 року.

Суддя А.В. Кульбаба