Справа № 638/9150/24
Провадження № 6/638/232/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючої судді Яковлевої В.М., вирішуючи питання призначення подання приватного виконавця Шабанова Віталія Валерійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку,

установив:

11 лютого 2026 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов Віталій Валерійович звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 лютого 2026 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Яковлеву В.М.

12 лютого 2026 року вищевказана справа передана в провадження судді Яковлевої В.М.

У період з 12 лютого 2026 року по 16 лютого 2026 року 11 год 34 хв суддя перебувала в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 129 Конституції України, одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено у частині першій статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною другою статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Крім того, згідно з пунктом четвертим частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Подання подано та підписано приватним виконавцем Шабановим Віталієм Валерійовичем без надання документів на підтвердження його повноважень, про що вже було неодноразово зазначено судом.

Приватний виконавець - фізична особа, яка у встановленому цим Законом порядку уповноважена державою на здійснення незалежної професійної діяльності з примусового виконання рішень.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; рішень про виселення та вселення фізичних осіб; рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; рішень про конфіскацію майна; рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 Розділу VI Порядку допуску до професії приватного виконавця, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.10.2016 № 3053/5, посвідчення приватного виконавця, зразок якого наведено у додатку 2 видається Міністерством юстиції України за підписом Міністра або його заступника особі, яка успішно склала кваліфікаційний іспит, на підставі відповідного рішення Кваліфікаційної комісії протягом десяти днів з дня складання кваліфікаційного іспиту.

Згідно з п.4 Розділу VI Порядку допуску до професії приватного виконавця, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.10.2016 № 3053/5, власник посвідчення повинен дбайливо ставитись до посвідчення і мати його при собі під час виконання обов`язків приватного виконавця.

Посвідчення - це документ, який посвідчує особу, якій воно видане, і підтверджує наявність у неї повноважень відповідно до займаної посади.

Згідно з пунктом 1 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі Положення), це Положення, розроблене відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Пунктом 1 Розділу ІІІ Положення визначено, що автоматичний розподіл виконавчих документів в органі державної виконавчої служби здійснюється в день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до системи відповідальною особою органу державної виконавчої служби, або відразу після реєстрації системою виконавчих документів, виданих у формі електронних документів та пред`явлених в рамках інформаційної взаємодії.

Разом з тим, звертаючись до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, яке підписано ОСОБА_1 не долучено до матеріалів подання документів/належним чином засвідчених їх копії, що посвідчують повноваження приватного виконавця, який уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 1 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі Положення), це Положення, розроблене відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Пунктом 1 Розділу ІІІ Положення визначено, що автоматичний розподіл виконавчих документів в органі державної виконавчої служби здійснюється в день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до системи відповідальною особою органу державної виконавчої служби, або відразу після реєстрації системою виконавчих документів, виданих у формі електронних документів та пред`явлених в рамках інформаційної взаємодії.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний виконавець мав право вчиняти виконавчі дії у вищевказаних виконавчому провадженні й, відповідно, звертатися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника. Вказане право належить лише виконавцю, який уповноважений на вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню, в межах якого необхідно реалізовувати нерухоме майно.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що виконавець, який звернувся до суду з поданням, має на це право, оскільки вчиняти виконавчі дії в межах відповідного виконавчого провадження може лише виконавець, визначений автоматизованою системою виконавчого провадження. Вказане право належить лише виконавцю, який уповноважений на вчинення виконавчих дій щодо виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

На цьому також наголосив КЦС ВС у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 (провадження № 61-5415св22).

Відповідно до змісту подання, згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова В.В. перебуває ВП № 78876408 з примусового виконання виконавчого листа № 638/9150/24 виданого 20.03.2025 Шевченківським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти у сумі 15 300 000 грн., які несплачені за договором позики, посвідченим Ярмолюк Маргариток) Миколаївною, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпровської області 07 лютого 2022 року за реєстровим № 3726, зі строком виконання зобов`язання (повернення) до першого червня дві тисячі двадцять другого року. Розмір заборгованості 15300000 грн. (п`ятнадцять мільйонів триста тисяч) гривень 00 копійок, а також витрати, пов`язані зі вчиненням цього виконавчого напису у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, 00 копійок, усього сума, яка підлягає стягненню - 15 301 000 (п`ятнадцять мільйонів триста одна тисяча) гривень 00 копійок.

ВП № 78876408 з примусового виконання виконавчого листа № 638/9150/24 виданого 20.03.2025 Шевченківським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 грошові кошти, які були сплачені ОСОБА_3 , у розмірі 17 038 208 (сімнадцять мільйонів тридцять вісім тисяч двісті вісім) гривень Q0 (нуль) копійок у виді передоплати за договорами: 1) Договір від 16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира 002 В), 2) Договір від

16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира 004 В ), 3) Договір від 16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_3 ), 4) Договір від 16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_4 ), 5) Договір від 16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_5 ), 6) Договір від 16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_6 ); 7) Договір від 16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_7 ), 8) Договір від 16.03.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_8 ), 9) Договір від 15.08.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_9 ) 10)Договір від 15,08.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_10 ) 11)Договір від 15.08.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_11 ), 12) Договір від

15.08.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_12 ), 13) Договір від 15.08.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_13 ), 14) Договір від 23.11.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_14 ), 15) Договір від 23.11.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_15 ), 16) Договір від 23.11.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_16 ), 17) Договір від 23,11.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_17 ), 18) Договір від 23.11.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_18 ), 19) Договір від 23.11.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_19 ), 20) Договір від 23.11.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_20 ), 21) Договір від 29.12.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_21 ), 22) Договір від 29.12.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_22 ), 23) Договір від 29.12.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_23 ), 24) Договір від 29.12.2020 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_24 ), 25) Договір від 20.05.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_25 ), 26) Договір від 20.05:2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_26 ), 27) Договір від 20.05.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_27 ), 28) Договір від 20.05.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_28 ), 29) Договір від 02.12.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_29 ), 30) Договір від 02,12.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_30 ), 31) Договір від 02.12.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_31 ), 32) Договір від 02.12.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_32 ), 33) Договір від 02.12.2021 року (об`єкт - однокімнатна квартира 556 В ).

ВП № з примусового виконання виконавчого листа № 638/9150/24 виданого 20.03.2025 Шевченківським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 15140 грн.

15.08.2025 приватним виконавцем, керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було направлено сторонам виконавчого провадження.

15.08.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.42 Закону було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 531 грн .

15.08.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.3, ч. 3 ст. 40, 45 Закону було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди 442912,79 грн.

15.08.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.18, 48, 56 Закону було винесено постанову про арешт коштів боржника.

19.08.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.56 Закону було винесено постанову про арешт майна боржника,

16.08.2025 приватним виконавцем було направлено запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю.

Згідно відповіді у боржника відсутні кошти на рахунках.

15.08.2025 приватним виконавцем було направлено до Державної фіскальної служби України запити щодо наявності рахунків у боржника, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи.

Згідно відповіді, боржник має відкриті рахунки в АТ «ПРИВАТ БАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК.

15.08.2025 приватним виконавцем було направлено запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Згідно відповіді, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

16.08.2025 приватним виконавцем було направлено платіжні інструкції до установ банку, а саме: АТ «ПРИВАТ БАНК» та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», однак грошові кошти за платіжними інструкціями на депозитний рахунок приватного виконавця не надходили.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, щодо суб`єкта ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 - за боржником зареєстровано право власності на наступне майно:

- Однокімнатна квартира, площею 24,4 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_33 (іпотека).

Земельна ділянка :08:002:0005, площа 0,436 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, землі житлової та громадської забудови, для будівництва багатоквартирних житлових будинків, за адресою:

АДРЕСА_34 :08:002:0006, площа 0,436 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, землі житлової та громадської забудови, для будівництва багатоквартирних житлових будинків, за адресою: АДРЕСА_35 .

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Застосування судом положень частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 та від 04 січня 2024 року у справі № 344/16496/17.

Стаття 183 ЦПК України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

У порушення зазначених вище вимог у поданні не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

В обгрунтування подання виконавець посилається на те, що приватним виконавцем здійснено усіх передбачених законодавством заходів для належного виконання судового рішення, відсутність у боржника грошових коштів або рухомого майна в достатній кількості, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувана; встановлено, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, борг станом на теперішній час не сплатив; враховуючи докази, які підтверджують факт наявності нерухомого майна не зареєстрованого в установленому законом порядку за боржником як за власником майна, тому є усі правові підстави для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Однак, до подання не додано доказів (документів), на які виконавець посилається в обгрунтування подання, ні постанови про відкриття виконавчого провадження, ані інших документів щодо руху виконавчого провадження, та, зокрема, про неможливість його виконання іншими діями, насамперед, щодо наявності (чи відсутності) об`єктів нерухомого майна та/або коштів чи іншого рухомого майна, про те, що виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок коштів або іншого майна боржника.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судового процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992року, заява № 12964/87).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд вкотре звертає увагу, що подання вже поверталося, однак повторно звертаючись до суду з поданням, недоліки усунуто не було, що позбавляє суд можливості розглянути дане клопотання по суті.

Зважаючи на вищевикладене, заявнику необхідно виправити вищевказані недоліки.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

При цьому повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 2, 12, 158, 177, 182, 183, 258-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання приватного виконавця Шабанова Віталія Валерійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити, що він не позбавлений права звернутись до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Суддя В. М. Яковлева