Провадження №: 2/752/1657/26
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Кирильчук І.А.
при секретарі судового засідання - Сінчук І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у залі судового засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,
У жовтні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11 січня 2025 року о 15 год 55 хв водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по шосе Берестейське, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги пункту 12.1, пункту 13.1 ПДР України: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу», в результаті чого здійснив наїзд на нерухомий транспортний засіб Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне ДТП.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами не була застрахована, тому потерпіла особа звернулась до МТСБУ з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 12 739,15 грн.
Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в сумі 1 650,00 грн.
Зазначає, що оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 14 389,15 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Кирильчук І.А.
Ухвалою від 01 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснив сторонам їхні процесуальні права подати заяви по суті справи та встановив процесуальні строки.
Однак, відповідач у судове засідання не з`явився. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом установлено, що ОСОБА_1 11 січня 2025 року о 15 год 55 хв, шосе Берестейське у місті Києві, керуючи автомобілем Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по шосе Берестейське, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги пункту 12.1, пункту 13.1 ПДР України: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу», в результаті чого здійснив наїзд на нерухомий транспортний засіб Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Святошинського районного суду міста Києві від 18 лютого 2025 року у справі № 759/2961/25, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , постанова у справі про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року набрала законної сили, а отже саме відповідач, відповідно до положень статті 1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок вказаної ДТП, враховуючи, що на момент її настання відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність на випадок спричинення шкоди третім особам з його вини, що підтверджується матеріалами справи.
Установлено, що транспортний засіб Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , на час ДТП був застрахований полісом №224923335 в ПАТ`НАСК «ОРАНТА»», що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , на час ДТП була ОСОБА_2 .
13 січня 2025 року потерпіла ОСОБА_2 , згідно зі статями 32,33, 35 та пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомила про ДТП та з метою отримання відшкодування звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно зі Звітом №9396/02/25 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 (справа №114578) від 03 березня 2025 року, складеного ТОВ «Сател Груп», вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження - 379 980,48 грн, вартість відновлювального ремонту складає 12 739,15 грн; коефіцієнт фізичного зносу - 0,7, вартість відновлювального ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу - 12 739,15 грн без ПДВ.
13 травня 2025 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати у розмірі 12 739,15 грн, що підтверджується наказом МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » та довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 13 травня 2025 року.
Судом також установлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату ТОВ «Сател Груп» у розмірі 1 650,00 грн за про послуги аваркома (експерта) по справі №114578, згідно рах. №СФ-000041 від 03 березня 2025 року, т.з. НОМЕР_4 , що підтверджено платіжною інструкцією № 6009 від 07 березня 2025 року на суму 1 650,00 грн.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідальність страховика регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 22 вищезазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 40 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди.
За пунктом 41.1 «а» статті 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За статтею 22 пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як передбачено пунктом 38.2. статті 38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
У відповідності до положень статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналогічні положення закріплені і у статті 1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». .
Отже, виплативши на користь власника пошкодженого автомобіля Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 спричинену шкоду, яка була завдана відповідачем ОСОБА_1 , позивач набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана дорожньо-транспортна пригода.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тому, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 12 739,15 грн. є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, як зазначено вище у рішенні, для встановлення розміру відшкодування у справі №114578, МТСБУ надало доручення ТОВ «Сател Груп» на виконання робіт по справі №114578 та згідно платіжної інструкції №6009 від 07 березня 2025 року сплатило ТОВ «Сател Груп» за послуги аваркома (експерта) у справі №114578 грошові кошти у сумі 1 650,00 грн.
Так, згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону.
Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року № 5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ.
Згідно з пунктом 41.4. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону.
Отже, вищенаведені витрати у розмірі 1 650,00 грн знаходяться в причинному зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з вини відповідача та повинні бути ним відшкодовані, відповідно до вимог закону.
Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статей 79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини першої частини шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, тому на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків в порядку регресу підлягає стягненню страхове відшкодування у загальному розмірі 14 389,15 грн (12 739,15+1 650,00).
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України підлягають стягненню судові витрати у сумі 3 028,00 гривень, понесення яких документально підтверджено наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 0031879 від 15 жовтня 2025 року.
На підставі вищевикладеного та керуючись статями 15, 22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, статями 2, 12-13, 19, 76-77, 81-82, 131, 133, 141, 247, 258, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану майнову шкоду у розмірі 12 739 (дванадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн 15 коп. та вартість послуг експерта в розмірі 1 650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн 00 коп., що разом становить 14 389 (чотирнадцять триста вісімдесят дев`ять) грн 15 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній, адреса: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду виготовлено 23 січня 2026 року.
Суддя І.А. Кирильчук