Справа № 646/8391/24
Провадження № 2/135/288/26
У Х В А Л А

іменем України

16.02.2026 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, треті особи: Львівська митниця Державної митної служби України; Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, треті особи: Львівська митниця Державної митної служби України; Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив витребувати від військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 транспортний засіб (автомобіль) марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , країна реєстрації Литовська Республіка, а також свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб серії НОМЕР_4 та два ключі запалення.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

На підставі розпорядження керівника апарату Червонозаводського районного суду м. Харкова № 02-07/31 від 21.02.2025, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Зміївського районного суду Харківської області (відряджений до Червонозаводського районного суду міста Харкова) у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 21.01.2025 № 87/0/15-25, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 646/8391/24. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.02.2025 головуючим у справі визначено суддю Демченко І.М.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.03.2025 справу передано за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвала мотивована тим, що відповідач військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) реорганізована та входить до складу Військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), юридична адреса якої визначена як м. Вінниця. Суд дійшов висновку про відсутність будь-яких підстав для визначення підсудності цієї справи Червонозаводському районному суду м. Харкова, оскільки зазначені військові частини не мають юридичної адреси ані на території Основ`янського району м. Харкова, ані м. Куп`янська чи Куп`янського району Харківської області. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справу передано до Вінницького міського суду Вінницької області.

11.04.2025 матеріали цивільної справи надійшли до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 справу передано за підсудністю Ладижинському міському суду Вінницької області. Зазначена ухвала мотивована тим, що з метою отримання достовірної інформації про можливу реорганізацію та юридичну адресу (адресу місцезнаходження) військової частини НОМЕР_1 судом було надіслано запит до Генерального штабу Збройних Сил України. З наданої суду відповіді від 05.05.2025 убачалось, що військова частина НОМЕР_1 переформована у військову частину НОМЕР_6 , адреса якої: АДРЕСА_1 . На підставі зазначеної інформації суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення підсудності цієї справи Вінницькому міському суду, оскільки вказана вище військова частина не має юридичної адреси на території АДРЕСА_1 , та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передав справу до Ладижинського міського суду Вінницької області.

10.06.2025 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла дана цивільна справа. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2025 справа передана в провадження судді Кривешко І.В.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.06.2025 (суддя Кривешко І.В.) цивільну справу прийнято до провадження, постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.08.2025. Одночасно суд витребував від Міністерства оборони України (03168, м. Київ?168, проспект Повітряних сил України, 6) дані відомчого обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України щодо військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_6 .

22.07.2025, через систему «Електронний суд» (вх. № 3533/25), від Міністерства оборони України (Головне управління оборонних активів) надійшла витребувана судом інформація, а саме: лист від 15.07.2025 № 42996/с з витягами з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:

1. Витяг № МОУ 0085 щодо військової частини НОМЕР_1 : дата первинної реєстрації (легалізації) створення 30.08.2023; правовий статус суб`єкта без права юридичної особи; дата виключення суб`єкта з ЄДРПОУ 31.12.2024; ідентифікаційний код НОМЕР_5 анульовано;

2. Витяг № МОУ 0086 щодо військової частини НОМЕР_6 : дата первинної реєстрації (легалізації) створення 15.02.2023; дата внесення даних щодо суб`єкта до ЄДРПОУ 15.02.2023; остання реєстраційна дія 21.03.2023; правовий статус суб`єкта юридична особа; організаційно-правова форма Державна організація (установа, заклад); місцезнаходження за КАТОТТГ: UA0063857 м. Вінниця.

05.08.2025, через систему «Електронний суд» (вх. № 3868/25), від представника позивача адвоката Черниш Є.А. надійшло клопотання про заміну первісного відповідача в/ч НОМЕР_1 на належного відповідача в/ч НОМЕР_6 .

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.12.2025 (суддя Кривешко І.В.) у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Черниш Є.А. про заміну первісного відповідача відмовлено на підставі частини 1 статті 55 ЦПК України, та провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, з мотивів того, що відповідач у справі не має статусу юридичної особи, не наділений цивільною процесуальною дієздатністю та не може бути стороною у цивільному процесі.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.01.2026 (справа № 646/8391/24, провадження № 22?ц/801/338/2026, колегія суддів: Голота Л.О. головуючий, Копаничук С.Г., Оніщук В.В.) ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.12.2025 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, вирішивши клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача на підставі статті 55 ЦПК України (процесуальне правонаступництво), тоді як правовою підставою заявленого клопотання є положення ч. 2, 3 ст. 51 ЦПК України (заміна неналежного відповідача). При цьому апеляційний суд послався, зокрема, на постанову Верховного Суду від 27.08.2025 у справі № 721/1018/24 та правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16?ц щодо обов`язку суду встановлювати належність відповідачів та обґрунтованість позову під час розгляду справи.

Після повернення справи до Ладижинського міського суду Вінницької області та проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, справа надійшла у провадження судді Волошиної Т.В.

Вирішуючи питання подальшого розгляду справи та дотримання правил територіальної підсудності, суд зобов`язаний перевірити відповідність місцезнаходження відповідача території юрисдикції суду. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 31, ч. 9 ст. 187 ЦПК України суд перевіряє дотримання правил підсудності як при відкритті провадження, так і надалі, з урахуванням усіх наявних у справі доказів, а у разі встановлення її невідповідності передає справу на розгляд належного суду.

Дослідивши матеріали справи, зокрема витяги з відомчого обліку Міністерства оборони України, листи та відповіді на запити, з яких убачається, що військова частина НОМЕР_6 є юридичною особою з місцезнаходженням у АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що справа не підсудна Ладижинському міському суду Вінницької області, з огляду на таке.

Щодо розмежування адреси листування (фактичної адреси дислокації) та зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи

Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 про передачу справи до Ладижинського міського суду ґрунтувалася на відповіді військової частини НОМЕР_8 від 05.05.2025 № 2393/5/4/1325, в якій повідомлено адресу для листування з військовою частиною НОМЕР_6 : АДРЕСА_2 . Аналогічні відомості про адресу для кореспонденції містяться у листі військової частини НОМЕР_6 від 16.06.2025 № 8354.

Проте зазначена адреса є адресою листування (поштовою адресою, фактичним місцем дислокації підрозділу) військової частини НОМЕР_6 , а не її зареєстрованим місцезнаходженням як юридичної особи. Адреса листування (поштова адреса) та адреса фактичного розташування підрозділу є відомостями, необхідними для організації зв`язку з юридичною особою та для вручення кореспонденції, проте вони не є тотожними зареєстрованому місцезнаходженню юридичної особи у розумінні Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб?підприємців та громадських формувань. Визначення територіальної підсудності позовів до юридичних осіб здійснюється саме за їхнім місцезнаходженням згідно з даними Єдиного державного реєстру (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Натомість витяг з відомчого обліку Міністерства оборони України № МОУ 0086 є документом, виданим Міністерством оборони України як органом, уповноваженим вести відомчий облік юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів Міністерства оборони України та Збройних Сил України, і містить дані, що відповідають запису у Єдиному державному реєстрі. Згідно з цим витягом місцезнаходженням юридичної особи військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) за КАТОТТГ є НОМЕР_9 , що відповідає місту Вінниця.

Отже, на момент постановлення ухвали Вінницьким міським судом від 06.05.2025 у розпорядженні суду не було належного та достатнього доказу місцезнаходження юридичної особи у розумінні ч. 2 ст. 27 ЦПК України витягу з відомчого обліку Міністерства оборони України щодо військової частини НОМЕР_6 , який відтворює дані Єдиного державного реєстру. Зазначений витяг № МОУ 0086 був витребуваний і отриманий уже Ладижинським міським судом 22.07.2025 і є належним та достатнім доказом зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи для цілей визначення територіальної підсудності у цій справі.

Щодо застосування частини 2 статті 27 ЦПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб?підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого здійснюється щоденне керування її діяльністю та ведеться управління і облік. Водночас для цілей визначення територіальної підсудності законодавець установив спеціальне процесуальне правило: при вирішенні питання про підсудність суд повинен виходити саме з даних Єдиного державного реєстру, а не з фактичної адреси, адреси листування чи місця дислокації підрозділу юридичної особи.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21 (провадження № 61?5805сво23) сформулювала правовий висновок, відповідно до якого визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється виключно з урахуванням зареєстрованого місця, а не фактичного. Зокрема, наголошено, що положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють: підсудність визначається з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування (для фізичної особи) чи місцезнаходження (для юридичної особи), якщо інше не передбачено законом, що унеможливлює зловживання процесуальними правами при виборі суду.

Верховний Суд також вказав, що використання фактичної адреси замість зареєстрованої для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю призводить до невизначеності при вчиненні процесуальних дій, оскільки фактичне місце проживання чи розташування може змінюватися, тоді як зареєстроване місце є єдиним стабільним і верифікованим показником.

Хоча наведена правова позиція ОП КЦС ВС у справі № 554/7669/21 сформульована щодо фізичних осіб (розмежування зареєстрованого та фактичного місця проживання), викладений у ній принцип пріоритету зареєстрованого місця над фактичним для цілей визначення підсудності є універсальним та за своєю логікою повністю поширюється й на юридичних осіб. Для юридичних осіб цей підхід прямо відображений у ч. 2 ст. 27 ЦПК України, яка вимагає визначати місцезнаходження саме за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб?підприємців та громадських формувань, що узгоджується й з усталеною судовою практикою, зокрема у господарських справах, де місцезнаходження юридичної особи для визначення підсудності також пов`язується з даними державної реєстрації, а не з фактичною адресою.

Щодо підстав для передачі справи

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Це правило є імперативним і спрямоване на забезпечення розгляду справи саме тим судом, компетенція якого визначена законом як територіально належна.

Як убачається з Витягу з відомчого обліку Міністерства оборони України № МОУ 0086, складеного Головним управлінням оборонних активів Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_6 має ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , правовий статус суб`єкта юридична особа, організаційно?правова форма державна організація (установа, заклад), а її місцезнаходження за КАТОТТГ визначене як UA0063857 місто Вінниця. Зазначений витяг видано уповноваженим органом у межах повноважень з ведення відомчого обліку юридичних осіб та відповідає даним, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб?підприємців та громадських формувань. Саме ці дані відповідно до частини 2 статті 27 ЦПК України є визначальними для встановлення місцезнаходження юридичної особи з метою визначення територіальної підсудності.

Місто Вінниця входить до території, на яку поширюються повноваження Вінницького міського суду Вінницької області як суду першої інстанції, тоді як юрисдикція Ладижинського міського суду Вінницької області обмежена територією міста Ладижин та відповідних населених пунктів Гайсинського району Вінницької області й не охоплює м. Вінницю. Отже, зареєстроване місцезнаходження юридичної особи військової частини НОМЕР_6 територіально не пов`язане з територією, на яку поширюються повноваження Ладижинського міського суду.

За таких обставин, враховуючи імперативні приписи частини 2 статті 27 ЦПК України щодо визначення підсудності позовів до юридичних осіб за їхнім місцезнаходженням згідно з даними Єдиного державного реєстру, правових підстав для визначення підсудності цієї справи Ладижинському міському суду Вінницької області не вбачається. Застосування замість зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи будь?якої іншої адреси (фактичного місця дислокації, адреси листування, місця розташування підрозділу тощо) суперечило б прямій вказівці процесуального закону, створювало б невизначеність щодо належного суду та могло б призвести до ухвалення рішення судом, який не є компетентним у розумінні вимог ЦПК України.

Попередня передача справи з Вінницького міського суду до Ладижинського міського суду ухвалою від 06.05.2025 була зумовлена тим, що на час її постановлення суд виходив із змісту відповіді Генерального штабу Збройних Сил України, в якій зазначено адресу військової частини НОМЕР_6 : АДРЕСА_1 , тобто фактично ототожнив адресу листування та дислокації підрозділу з місцезнаходженням юридичної особи. На той момент у розпорядженні суду не було витягу з відомчого обліку Міністерства оборони України щодо військової частини НОМЕР_6 , тобто не було офіційного документа, який відображає дані, що кореспондують запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Витяг № МОУ 0086 був витребуваний уже Ладижинським міським судом і фактично надійшов до суду 22.07.2025, з цього моменту суд уперше отримав належний та достатній доказ зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи у розумінні ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Отримання нового, більш точного й офіційного доказу щодо місцезнаходження юридичної особи відповідача у справі дає суду підстави і покладає на нього обов`язок уточнити питання територіальної підсудності та, у разі встановлення її невідповідності, передати справу до належного суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України у системному зв`язку з ч. 3, 6 ст. 31, ч. 9 ст. 187 ЦПК України. Ігнорування даних витягу № МОУ 0086 і подальший розгляд справи Ладижинським міським судом за наявності чітких відомостей про те, що зареєстроване місцезнаходження юридичної особи знаходиться в м. Вінниці, суперечило б як вимогам статей 27, 31 ЦПК України, так і загальному принципу розгляду справ судом, встановленим законом.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, третіх осіб: Львівської митниці Державної митної служби України; Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій спірні майнові права та обов`язки пов`язані з військовою частиною НОМЕР_6 із зареєстрованим місцезнаходженням у АДРЕСА_1 , належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Вінницького міського суду Вінницької області.

За положеннями ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються, а справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2019 у справі № 855/364/19, тлумачачи аналогічну за змістом норму ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначила, що передача справи до компетентного суду не є «спором про підсудність» між судами, а є формою реалізації інституту підсудності, спрямованою на забезпечення розгляду справи судом, встановленим законом, і на недопущення ухвалення рішень судами, які не є належними для розгляду відповідної категорії спорів.

З урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду та змісту статей 31, 32 ЦПК України передача цієї цивільної справи до Вінницького міського суду Вінницької області слід розцінювати як виконання судом обов`язку забезпечити дотримання правил територіальної підсудності й гарантувати розгляд справи судом, встановленим законом, а не як ініціювання спору про підсудність між судами.

Керуючись ст. 4, ст. 19, ст. 27, п. 1 ч. 1, ч. 3, 6 ст. 31, ст. 32, ч. 9 ст. 187, статтями 259-261, ст. 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 646/8391/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, треті особи: Львівська митниця Державної митної служби України; Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про витребування майна із чужого незаконного володіння передати для розгляду за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється на підставі цієї ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 16 лютого 2026 року.

Суддя