Справа № 202/8317/25
Провадження № 2/202/931/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., представника позивача Шахторіна А.С., представника відповідача Бакуліна І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Шахторіна А.С. звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 травня 2016 року у справі № 205/3397/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі цього рішення був виданий виконавчий лист, який знаходиться на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (виконавче провадження № 61011940).

Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує.

Станом на 31.07.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 138 187 грн 92 коп, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем.

За цих підстав, посилаючись на положення статті 196 СК України, позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2019 до 24.06.2024 в розмірі 328 390 грн 58 коп.

03 вересня 2025 року у справі було відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Цією ж ухвалою витребувані з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії матеріалів виконавчого провадження № 61011940.

Під час підготовчого провадження представник позивача адвокат Шахторін А.С. зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 260 107 грн 01 коп.

Відзив на позов відповідачем у встановлений строк не був поданий.

Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шахторін А.С. позов підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Також заявив про подання доказів понесених судових витрат на правничу допомогу у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представник відповідача адвокат Бакулін І.С. у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Також зазначив, що в розрахунку заборгованості не було враховано сплату відповідачем аліментів у загальній сумі 59 050 грн, а саме: 18.01.2023 у сумі 2500 грн, 07.02.2023 2500 грн, 13.03.2023 2500 грн, 24.04.2023 2500 грн, 29.05.2023 3000 грн, 10.07.2023 3000 грн, 09.08.2023 3000 грн, 25.08.2023 3000 грн, 31.10.2023 3000 грн, 07.12.2023 4000 грн, 23.12.2023 3000 грн, 31.12.2023 2050 грн, 10.02.2024 5000 грн, 23.02.2024 5000 грн, 23.03.2024 5000 грн, 23.04.2024 5000 грн, 23.05.2024 5000 грн.

Крім того, просив застосувати позовну давність та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи був повідомлений, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи без участі його представника.

При цьому на виконання ухвали суду державним виконавцем були надані копії матеріалів виконавчого провадження № 61011940.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне:

Судом установлено, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 травня 2016 року у справі № 205/3397/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), починаючи з 27 квітня 2016 року до досягнення повноліття.

На підставі цього судового рішення 19.09.2016 був виданий виконавчий лист, який до травня 2019 року знаходився на виконанні за місцем роботи боржника.

Згодом 24.02.2020 за заявою стягувача державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі було відкрите виконавче провадження № 61011940.

При цьому державним виконавцем згідно з заявою стягувача було враховано сплату боржником аліментів в серпні 2019 року в сумі 2000 грн, в жовтні 2019 року 2000 грн, в січні 2020 року 2000 грн.

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 03.06.2020 року було звернуто стягнення на доходи ОСОБА_2 , які він отримував у ТОВ БФ «Астра», зокрема стягнуто аліменти: в липні 2020 року 1782,24 грн, у серпні 2020 року 2312,50 грн, у вересні 2020 року 2012,50 грн, у жовтні 2020 року 2499,91 грн.

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 29.05.2024 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_2 , які він отримує у військовій частині НОМЕР_1 .

З червня 2024 року з відповідача стягуються аліменти, в тому числі суми на погашення заборгованості зі сплати аліменти.

При цьому листом державного виконавця Михайленко Ю.В. від 31.07.2024 року відмовлено боржнику ОСОБА_2 у зарахуванні в рахунок сплати аліментів сум, сплачених згідно з квитанціями: 10.07.2023 3000 грн, 09.08.2023 3000 грн, 09.08.2023 3000 грн, 25.08.2023 3000 грн, 31.10.2023 3000 грн, 07.12.2023 4000 грн, 23.12.2023 3000 грн, 31.12.2023 2050 грн, 10.02.2024 5000 грн, 25.02.2024 5000 грн, 23.03.2024 5000 грн, 23.04.2024 5000 грн, 23.05.2024 5000 грн, з підстав відсутності будь-яких ознак, за якими дані платежі можливо ідентифікувати як аліменти (не зазначено отримувача, призначення платежу).

Отже, відповідач у період з червня 2019 року до червня 2024 року не сплачував або нерегулярно сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного виконавця від 25.08.2025 у виконавчому провадженні № 61011940 накладено на боржника ОСОБА_2 штраф на користь стягувача в загальному розмірі 68 283,57 грн.

Також судом установлено, що окрім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач має ще двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 133).

Згідно з позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка викладена в постанові від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження 61-6892св23), суд вправі використовувати відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судові рішення у справах.

Так, у Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься судовий наказ, виданий 05.08.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у справі № 202/9421/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30.07.2024 року (номер рішення в ЄДРСР 120858750).

Крім того, рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2025 року у справі № 202/12577/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання як матері, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, у розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2024 року та до повноліття дитини або закінчення часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею (номер рішення в ЄДРСР 126115272).

Зазначене судове рішення набрало законної сили.

За змістом цього судового рішення сину відповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено інвалідність з дитинства та відповідно до медичного висновку № 21 від 01.08.2023 (дійсний до 01.08.2028 року) він потребує постійного стороннього догляду. Крім того, з 03.08.2020 до 05.05.2023 та з 27.05.2022 до 05.04.2025 мати дітей ОСОБА_6 перебувала у відпустці по догляду за дітьми.

Відповідно до листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі від 17.02.2025 № 13721 на виконанні у відділі на цей час перебувають виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів: ВП 61011940 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу); ВП 76449333 з примусового виконання судового наказу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За виконавчими провадженнями утримуються лише поточні аліменти в розмірі 21,4% - за ВП 61011940 та 28,6% - за ВП 76449333. Заборгованість за виконавчими провадженнями нараховується бухгалтером військової частини НОМЕР_1 щомісячно згідно фактичних доходів: 3,6% - за ВП 61011940 та 4,73% - за ВП 76449333 та може утримуватися лише з 09.12.2030 (після досягнення повноліття старшою дитиною).

Отже, на цей час загальний розмір аліментних зобов?язань, присуджених до стягнення з ОСОБА_2 , становить 83,33 % заробітку (доходу) (1/4 + 1/3 + 1/4).

Згідно з довідкою-розрахунком, складеним Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 31.07.2025 становить 138 187,92 грн.

У своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на свою користь з урахуванням накладеного на боржника штрафу в розмірі 68 283,57 грн неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2019 до 24.06.2024 в розмірі 260 107 грн 01 коп.

При вирішенні між сторонами спору про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд керується тим, що відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувача аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, н еустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Тобто це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Таким чином, у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки (пені), яка є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц дійшла висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені у вигляді 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня, - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зазначено, що стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства.

Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов?язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов?язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов?язаної сплачувати аліменти.

Суд вважає доведеним, що з вини відповідача, який із червня 2019 року до червня 2024 року належним чином не виконував свій обов`язок зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утворилася заборгованість зі сплати аліментів.

Відтак позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.07.2019 року до 24.06.2024 року (в межах заявлених позовних вимог).

При цьому в постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) викладена позиція, згідно з якою якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути як договірним, так і недоговірним, готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є за своєю суттю нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України.

Отже, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць.

Крім того, Верховним Судом зазначено, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач із урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд ураховує, що згідно з довідкою-розрахунком, складеним державним виконавцем, станом на 01.06.2019 року заборгованість зі сплати аліментів становила 22 741,10 грн. При цьому відповідачем було сплачено у спірному періоді загалом 14 607,12 грн, які підлягали зарахуванню на погашення такої заборгованості, а тільки згодом у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць.

Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2019 року до 24.06.2024 року (в межах заявлених позовних вимог) із розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, становитиме:

-червень 2019 року: 1013,50 грн х 1820 днів х 1% = 18 445,70 грн, але не більше 1013,50 грн;

-липень 2019 року: 1059 грн х 1789 днів х 1% = 18 945,51 грн, але не більше 1059 грн;

-серпень 2019 року: 1059 грн х 1758 днів х 1% = 18 617,22 грн, але не більше 1059 грн;

-вересень 2019 року: 1059 грн х 1728 днів х 1% = 18 299,52 грн, але не більше 1059 грн;

-жовтень 2019 року: 1059 грн х 1697 днів х 1% = 17971,23 грн, але не більше 1059 грн;

-листопад 2019 року: 1059 грн х 1667 днів х 1% = 17653,53 грн, але не більше 1059 грн;

-грудень 2019 року: 1059 грн х 1636 днів х 1% = 17325,24 грн, але не більше 1059 грн;

-січень 2020 року: 1109 грн х 1605 днів х 1% = 17799,45 грн, але не більше 1109 грн;

-лютий 2020 року: 1109 грн х 1576 днів х 1% = 17477,84 грн, але не більше 1109 грн;

-березень 2020 року: 1109 грн х 1545 днів х 1% = 17 134,05 грн, але не більше 1109 грн;

-квітень 2020 року: 1109 грн х 1515 днів х 1% = 16801,35 грн, але не більше 1109 грн;

-травень 2020 року: 1109 грн х 1484 дні х 1% = 16457,56 грн, але не більше 1109 грн;

-червень 2020 року: 1109 грн х 1454 дні х 1% = 16124,86 грн, але не більше 1109 грн;

-липень 2020 року: 1159 грн х 1423 дні х 1% = 16492,57 грн, але не більше 1159 грн;

-серпень 2020 року: 1159 грн х 1392 дні х 1% = 16 133,28 грн, але не більше 1159 грн;

-вересень 2020 року: 1249,95 грн х 1362 дні х 1% = 17 024,32 грн, але не більше 1249,95 грн;

-жовтень 2020 року: 3095 грн х 1331 день х 1% = 41194,45 грн, але не більше 3095 грн;

-листопад 2020 року: 3095 грн х 1301 день х 1% = 40 265,95 грн, але не більше 3095 грн;

-грудень 2020 року: 3095 грн х 1270 днів х 1% = 39 306,50 грн, але не більше 3095 грн;

-січень 2021 року: 3095 грн х 1239 днів х 1% = 38 347,05 грн, але не більше 3095 грн;

-лютий 2021 року: 3095 грн х 1211 днів х 1% = 37 480,45 грн, але не більше 3095 грн;

-березень 2021року: 3095 грн х 1180 днів х 1% = 36 521 грн, але не більше 3095 грн;

-квітень 2021 року: 1197,50 грн х 1150 днів х 1% = 13 771,25 грн, але не більше 1197,50 грн;

-травень 2021 року: 1197,50 грн х 1119 днів х 1% = 13400, 03 грн, але не більше 1197,50 грн;

-червень 2021 року: 1197,50 грн х 1089 днів х 1% = 13040,78 грн, але не більше 1197,50 грн;

-липень 2021 року: 1255 грн х 1058 днів х 1 % = 13 277,90 грн, але не більше 1255 грн;

-серпень 2021 року: 1255 грн х 1027 днів х 1 % = 12 888,85 грн, але не більше 1255 грн;

-вересень 2021 року: 1255 грн х 997 днів х 1 % = 12 512,35 грн, але не більше 1255 грн;

-жовтень 2021 року: 1255 грн х 966 днів х 1 % = 12 123,30 грн, але не більше 1255 грн;

-листопад 2021 року: 1255 грн х 936 днів х 1 %= 11746,80 грн, але не більше 1255 грн;

-грудень 2021 року: 1309 грн х 905 днів х 1 % = 11846,45 грн, але не більше 1309 грн;

-січень 2022 року: 1309 грн х 874 дні х 1 % = 11440,66 грн, але не більше 1309 грн;

-лютий 2022 року: 1309 грн х 846 днів х 1 % = 11074,14 грн, але не більше 1309 грн;

-березень 2022 року: 1309 грн 815 днів х 1 % = 10668,35 грн, але не більше 1309 грн;

-квітень 2022 року: 3510 грн х 785 днів х 1 % = 27 553,50 грн, але не більше 3510 грн;

-травень 2022 року: 3510 грн х 754 дні х 1 % = 26 465,40 грн, але не більше 3510 грн;

-червень 2022 року: 3510 грн х 724 дні х 1 % = 25 412,40 грн, але не більше 3510 грн;

-липень 2022 року: 3510 грн х 693 дні х 1 % = 24 324,30 грн, але не більше 3510 грн;

-серпень 2022 року: 3510 грн х 662 дні х 1 % = 23 236,20 грн, але не більше 3510 грн;

-вересень 2022 року: 3510 грн х 632 дні х 1 % = 22 183,20 грн, але не більше 3510 грн;

-жовтень 2022 року: 3510 грн х 601 день х 1 % = 21095,10 грн, але не більше 3510 грн;

-листопад 2022 року: 3510 грн х 571 день х 1 % = 20 042,10 грн, але не більше 3510 грн;

-грудень 2022 року: 3510 грн х 540 днів х 1 % = 18 954 грн, але не більше 3510 грн;

-січень 2023 року: 7559,41 грн х 509 днів х 1 % = 38 477,40 грн, але не більше 7559,41 грн;

-лютий 2023 року: 7559,41 грн х 481 день х 1 % = 36 360,76 грн, але не більше 7559,41 грн;

-березень 2023 року: 7559,41 грн х 450 днів х 1 % = 34 017,35 грн, але не більше 7559,41 грн;

-квітень 2023 року: 9681,01 грн х 420 днів х 1 % = 40 660,24 грн, але не більше 9681,01 грн;

-травень 2023 року: 9681,01 грн х 389 днів х 1 % = 37 659,13 грн, але не більше 9681,01 грн;

-червень 2023 року: 9681,01 грн х 359 днів х 1 % = 34 754,83 грн, але не більше 9681,01 грн;

-липень 2023 року: 16 322,40 грн х 328 днів х 1 % = 53 570,27 грн, але не більше 16322,40 грн;

-серпень 2023 року: 16 322,40 грн х 297 днів х 1 % = 48 477,53 грн, але не більше 16322,40 грн;

-вересень 2023 року: 16 322,40 грн х 267 днів х 1 % = 43 580,81 грн, але не більше 16322,40 грн;

-жовтень 2023 року: 17018,62 грн х 236 днів х 1 % = 48 163,94 грн, але не більше 17018,62 грн;

-листопад 2023 року: 17018,62 грн х 206 днів х 1 % = 35 058,36 грн, але не більше 17018,62 грн;

-грудень 2023 року: 17018,62 грн х 175 днів х 1 % = 29782,59 грн, але не більше 17018,62 грн;

-січень 2024 року: 26 376,61 грн х 144 дні х 1 % = 37 982,32 грн, але не більше 26 376,61 грн;

-лютий 2024 року: 26376,61 грн х 115 днів х 1 % = 30 333,10 грн, але не більше 26 376,61 грн;

-березень 2024 року: 26376,61 грн х 84 дні х 1 % = 22 156,35 грн;

-квітень 2024 року: 14947,34 грн х 54 дні х 1 % = 8071,56 грн;

-травень 2024 року: 14947,34 грн х 23 дні х 1 % = 3437, 89 грн.

Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2019 року до 24.06.2024 року, визначений шляхом складання сум нарахованої пені, але не більше 100 відсотків суми заборгованості по аліментам за кожен місяць, складає 321 016 грн 29 коп.

Проте відповідно до приписів абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України максимальний розмір пені повинен дорівнює різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання.

Згідно з довідкою-розрахунком, складеним державним виконавцем, заборгованість за період з липня 2019 року до червня 2024 року становила 329 014,64 грн (351 755,74 22 741,10).

Отже, в даному випадку з урахуванням стягнутого державним виконавцем штрафу в сумі 68 283,57 грн неустойка (пеня), що відповідно до закону може бути стягнута з відповідача, в межах заявлених позивачем позовних вимог, складає 260 107,01 грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано належних доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Між тим саме на платника аліментів покладено обов?язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідач не надав об?єктивних даних та доказів, що він вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів.

Навпаки відповідач, будучи обізнаним про свій обов?язок зі сплати аліментів та відкриття виконавчого провадження, не сплачував аліменти або сплачував їх нерегулярно.

Тож підстав вважати невинуватим у виникненні заборгованості зі сплати аліментам відповідача, який був обізнаний про присуджений розмір аліментів, але свідомо тривалий час аліменти не сплачував або сплачував їх нерегулярно, немає.

Суд вважає, що платіжні документи на суму 59 050 грн, на які представник відповідача посилався в судовому засіданні та які наявні в матеріалах виконавчого провадження, не можуть бути взяті до уваги як докази сплати аліментів за період з січня 2023 року до травня 2024 року, оскільки вони не містять даних щодо одержувача таких сум та їх призначення саме як аліментів на утримання дитини.

Крім того, суд відхиляє заяву представника відповідача, зроблену в судовому засіданні, щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки за приписами частини 1 статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 20 СК України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Отже, стаття 20 СК України є спеціальною нормою, яка регламентує застосування позовної давності саме до вимог, які виникають із сімейних відносин.

З огляду на те, що вимога про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - це вимога, яка пред?являється відповідно до норм саме Сімейного кодексу України, то на зазначені правовідносини поширюються положення ст. 20 СК України, яка прямо встановлює винятки, за яких позовна давність застосовується в порядку, який визначено Цивільним кодексом України, якщо інше не передбачено Сімейним кодексом України (ч. 2 ст. 20 СК України).

Отже, для застосування норм Цивільного кодексу України, які регламентують строки та порядок застосування позовної давності, правовідносини повинні підпадати під винятки, які визначені ч. 1 ст. 20 СК України.

Так як спірні правовідносини, регламентовані ст. 196 СК України і не підпадають під винятки, які прямо зазначені у ч. 1 ст. 20 СК України, позовна давність до них не може бути застосована.

Поряд із тим, вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Наведена норма узгоджується з положеннями частини третьої статті 551 ЦК України, згідно із якими розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто для наявності підстав для зменшення неустойки достатньо установити одну з перелічених вище обставин: 1) матеріальний стан платника аліментів; 2) сімейний стан платника аліментів; 3) інші обставини, які мають істотне значення.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що зменшення розміру неустойки є правом суду, яке він може реалізувати за результатами дослідження обставин матеріального та сімейного стану платника аліментів та за наявності інших обставин, які мають істотне значення і які підтверджено відповідними доказами, за умови дотримання у разі зменшення неустойки інтересів дитини, яка і є власником несплачених аліментів, враховуючи при цьому завдання сімейного та цивільного законодавства.

Слід відзначити, що при реалізації судом свого права зменшити розмір неустойки зменшується не визначений законом розмір неустойки (в даному випадку пені), а сума неустойки, що визначена виходячи з цього розміру.

При цьому неустойка не повинна бути надмірним тягарем, що спотворює її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, та ставати джерелом невиправданих додаткових прибутків, на що вказував Верховний Суд у своїй постанові від 06.06.2023 у справі № 911/682/21.

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу, що право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц).

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23 зауважив, що парламент встановив у частині першій статті 196 СК максимальну межу для пені, передбачивши, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. Окрім цього в сфері судового розсуду перебуває вирішення питання про зменшення пені (частина друга статті 196 СК). Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку з урахуванням максимальної межі визначається пеня, після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення. При вирішенні питання про стягнення пені (статті 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати. Тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити свій матеріальний та/або сімейний стан як підстави для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів. Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконання зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань.

З огляду на вищевикладене, визначаючи конкретний розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що після стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) у відповідача народилося ще двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_10 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 син ОСОБА_11 , на утримання яких з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу). При цьому згідно з медичним висновком ОСОБА_10 є дитиною з інвалідністю. Рішенням суду від 25.03.2025 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача аліменти на утримання матері дитини ОСОБА_6 , яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) щомісячно.

Суд вважає, що наведені обставини свідчать про зміну сімейного і майнового стану відповідача після стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На переконання суду, зазначені обставини хоча й не спростовують презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості, однак можуть бути враховані судом при остаточному визначенні розміру неустойки за прострочення сплати аліментів та є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 196 СК України, якою передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд бере до уваги, що на цей час загальний розмір аліментних платежів, присуджених до стягнення з відповідача, складає 83,33 % його заробітку (доходу).

Згідно з листом відділу державної виконавчої служби на цей час з відповідача утримуються за двома виконавчими провадженнями лише поточні аліменти.

В свою чергу, заборгованість за виконавчими провадженнями нараховується, але зможе стягуватися лише з 09.12.2030 - після досягнення повноліття старшою дитиною.

Отже, стягненням з відповідача неустойки (пені) в заявленому позивачем розмірі на відповідача буде покладено надмірний тягар, оскільки він вже має значні зобов?язання за виконавчими провадженнями та на його утриманні знаходяться ще двоє малолітніх дітей, у тому числі дитина-інвалід, та дружина, яка здійснює догляд за такою дитиною.

Суд ураховує, що згідно з матеріалами справи з червня 2024 року відповідач своєчасно та у доволі значному розмірі сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, з червня 2024 року до липня 2025 року відповідачем сплачено поточні аліменти на утримання сина в загальній сумі 324 тис. грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем, станом на 31.07.2025 заборгованість по аліментам на цю дитину становить 138 187,92 грн.

Через несплату аліментів постановою державного виконавця від 25.08.2025 на відповідача накладено штраф у розмірі 68 283,57 грн, який підлягає стягненню на користь позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що в судовому засіданні представник позивача хоча й заперечував, що суми, на сплату яких посилалася сторона відповідача, є аліментами, проте такі платежі можуть свідчити про надання відповідачем позивачу певної фінансової допомоги в спірний період (січень 2023 року травень 2024 року).

Тож, приймаючи до уваги сімейний і матеріальний стан відповідача, всі інші обставини справи, зокрема тривалість невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання сина, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів слід зменшити до 95 000 грн.

На переконання суду, такий розмір неустойки (пені) відповідатиме балансу інтересів кожної зі сторін та не порушуватиме прав та інтересів як самої дитини, на користь якої стягуються аліменти, так і прав та інтереси інших малолітніх дітей відповідача з урахуванням їх однакого права на належні умови життя та розвитку, забезпечення яких є обов`язком відповідача як батька.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку (пеню) в розмірі 95 000 грн.

При розподілі судових витрат суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому згідно з пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Позивач в силу положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання цього позову.

Тож, ураховуючи, що зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, належить до дискреційних повноважень суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2601,07 грн, виходячи з розміру неустойки, який підлягав стягненню, якби зазначений розмір не було зменшено судом.

Щодо інших судових витрат, то враховуючи, що докази понесення витрат на правничу допомогу згідно з приписами частини 8 статті 141 ЦПК України подані представником позивача після переходу суду до стадії ухвалення рішення, суд відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України вважає за доцільне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл таких витрат.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького, 11), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2601 (дві тисячі шістсот одна) грн 07 коп.

Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу на 17 годину 30 хвилин 18 лютого 2026 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16 лютого 2026 року.

Суддя Наталія Марченко