Справа №442/8827/25
Провадження №2/442/206/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коваля Р.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Фінансова Компанія «Омега Фінанс», інтереси якого представляє Саркісян Н.А., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього суму заборгованості за кредитним договором № 334941 від 12.01.2022 у розмірі 10 140,00, з яких: 9 648,2 грн- прострочена заборгованість по тілу кредиту; 491,8 грн прострочені проценти за кредитом, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.01.2022 ОСОБА_1 подав до ТзОВ «ІЗІ КРЕДИТ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заяву на отримання кредиту №489719 в якій разом з вказівкою особистих анкетних відомостей просив видати йому кредит в розмірі 10 000,00 грн. 12.01.2022 на підставі вказаної заяви між ТОВ «ІЗІ КЕРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 334941. Сторони підтвердили, що правовою основою для укладення цього Договору є Заява на видачу кредиту, підписана позичальником 12.01.2022, що є додатком № 1 та невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до умов вказаного договору Кредитодавець надає Позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 10 000,00 грн на особисті потреби, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом Кредитодавцю відповідно до умов зазначених у Договорі .

Відповідно до Графіку платежів кредит надавався строком з 12.01.2022 р. по 01.06.2022 року.

Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, що передбачені умовами кредитного договору.

В свою чергу, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за кредитним договором № 334941 від 12.01.2022, а саме надавши відповідачу кошти на особисті потреби у розмірі визначеному цим договором. Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом.

26.03.2025 ТзОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТзОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № Ф-25/, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в тому числі і до ОСОБА_1 .

Станом на 26.03.2025 відповідно до Реєстру боржників сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 334941 від 12.01.2022 перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 10 140,00, з яких: 9 648,2 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 491,8 грн. прострочені проценти за кредитом.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

08.01.2026 ухвалою суду розгляд справи відкладено за клопотанням адвоката Галишина А.В. - представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із наміром подання зустрічного позову.

23.01.2026 від адвоката Галишина А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити у позовних вимогах через недійсність договору. Вказує, що з виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 знаходиться під спостереженням у лікаря-психіатра КНП ДМП ДМР з 2016 по причині хронічного психічного захворювання, постійно приймав підтримуюче амбулаторне лікування. Повний діагноз - хронічне психічне захворювання параноїдальна шизофренія.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2023 по справі №442/460/23 застосовано до ОСОБА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом.

18.04.2024 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю 3 групи.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2025 ОСОБА_1 продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На даний час ОСОБА_1 знаходиться в ІІІ Психіатричному відділенні КП Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка Рівненської обласної ради.

Ухвалою суду від 27.01.2026 продовжено строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відкладено розгляд справи на 10.02.2026.

29.01.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що надані представником відповідача медичні документи та судове рішення стосуються інших періодів часу та не доводять наявності у ОСОБА_1 саме на момент укладення кредитного договору такого психічного стану, який би позбавляв його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як цього вимагає стаття 225 ЦК України. На дату укладення кредитного договору -12.01.2022 відповідач не був визнаний судом недієздатним або обмежено дієздатним, кредитні кошти отримав, користувався ними, що свідчить про реальність правочину, добровільність його укладення та настання правових наслідків.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 12.01.2022 ОСОБА_1 подав до ТзОВ «ІЗІ Кредит» власноручно підписану заяву на видачу кредиту №489719 у розмірі 10000 грн. Цього ж дня, 12.01.2022 між ОСОБА_1 та ТзОВ «ІЗІ Кредит», філія №53 укладено кредитний договір №334941.

Згідно з п.2.1 Договору позичальник підтверджує, що до підписання даного Договору, кредитодавець ознайомив його з усіма умовами цього Договору та внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він погоджується і які він приймає.

Відповідно до п.3 даного Договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 10000 грн на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредит повертається позичальником шляхом щотижневих виплат в готівковій формі.

Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання позичальником кредиту і складає 20 тижнів (п.5.1 Договору).

Загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 17580 грн. Загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 17580т грн, що складає 10000 грн суми кредиту та 7580 грн процентів за користування або 197,62% у процентному значенні (п.5.7 Договору).

Крім Договору, позичальником ОСОБА_1 було підписано графік платежів, паспорт споживчого кредиту, а також інформацію щодо фінансової послуги, що пропонується.

З вищенаведеного випливає, що сторони, підписавши договори встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідно до видаткового касового ордера від 12.01.2022 ОСОБА_1 видано кошти у сумі 10000 грн згідно кредитного договору №334941 від 12 січня 2022 року.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до картки НОМЕР_1 обліку виконання кредитного договору №334941 станом на 15.04.2025загальна сума заборгованості на дату складання картки 10140 грн.

З деталізації нарахувань та обліку платежів за кредитним договором №334941 станом на 15.04.2025 вбачається, що з 19.01.2022 до 16.03.2022 по карті відбувалась сплата тіла кредиту та процентів, залишок заборгованості з 17580 грн становить 10140 грн.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають обов`язковими для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

26.03.2025 ТзОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТзОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № Ф-25/, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в тому числі і до ОСОБА_1 .

За положеннями статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 759/20374/20 (провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 (провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права».

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.

Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва.

При цьому слід ураховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.

Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справа № 758/2555/21.

Таким чином, у даній справі відбулась виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами, правовідносини за договором продовжують існувати з попереднім змістом.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ФК «Омега Фінанс» за Договором про кредитним договором №334941 від 12.01.2022 в розмірі 10140 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9648,20 грн, прострочені проценти за кредитом у розмірі 491,80 грн.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.

Що стосується посилання представника відповідача на те, що відповідач з 2016 знаходиться під спостереженням лікаря-психіатра та перебуває в психіатричному відділенні КП Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка Рівненської обласної, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009, правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України.

Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц, провадження № 61-7835сво19), яка відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі у справі № 465/1217/16-ц (провадження№ 61-1333св18), підкресливши, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Під час судового розгляду в судовому засіданні судом з`ясовано, що відповідач ОСОБА_1 недієздатним за рішенням суду визнаний не був, тому обсяг його дієздатності не був обмежений ніяким чином під час укладення кредитного договору. Жодних клопотань про призначення експертизи представником відповідача заявлено не було, а тому доказів того, що ОСОБА_1 на час укладення оспорюваного кредитного договору був неспроможним розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, представником відповідача надано не було.

Враховуючи викладене та те, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме стягненню підлягає на користь позивача сума заборгованості за тілом кредиту, в межах заявленої у позовній заяві суми 10140,00 грн.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Положення статті 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2 422,40 грн

Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено - 12.02.2026.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 611, 623,625, 629, 638, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України; ст. ст. 12, 13, 81,89, 128, 141, 223, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» суму заборгованості за Договором про споживчий кредит №334941 від 12.01.2022 в розмірі 10140 грн (десять тисяч сто сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» суму судових витрат в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс», м.Київ, вул.Саперне Поле,12 офіс 1007, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Текст рішення виготовлено 12.02.2026.

Суддя Роман КОВАЛЬ