Справа № 307/17/25
Провадження № 2/307/8/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Сойми М.М., за участю секретаря судового засідання Ваш Е.О., позивача прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області Варги І. В., відповідача ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 адвоката Кустря М. М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна цивільну справу за позовом керівника Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особіЗакарпатської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської області - районна військова адміністрація Закарпатської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області Володимир Жилкін звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особіЗакарпатської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської області - районна військова адміністрація Закарпатської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: :08:001:0016, площею, 0, 3454 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства у державну власністьЗакарпатської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кустрьо М. М. подав суду клопотання про залишення даної позовної заяви без руху. Заява обґрунтована тим, що 09 квітня 2025 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», яким передбачено 10 річний присічний строк на звернення до суду про витребування від добросовісного набувача майна з моменту реєстрації права власності за первинним власником, а також компенсацію власнику такого майна вартості витребовуваного майна. У Законі щодо посилення захисту прав добросовісного набувача вказано, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом та вказує на необхідність її застосування на стадії підготовчого засідання. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред?явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Оскільки у даній справі позивачем не внесено на депозитний рахунок суду компенсацію вартості нерухомого майна до ухвалення рішення про витребування земельної ділянки, просить постановити ухвалу, якою позовну заяву прокурора залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

Прокурор Варга І. В. подав суду заперечення на клопотання, в якому вказав, що вказане клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав. Так, положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» стосуються захисту прав не будь- якого набувача майна, а саме добросовісного. Виходячи з загальних засад справедливості, добросовісності та розумності (пункт шостий статті 3 ЦК України) добросовісний набувач набуває право власності або інше речове право на рухоме майно вільним від прав інших осіб та обтяжень, про які набувач не знав і не мав знати. Подібні висновки щодо набуття прав на нерухоме майно сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19, пункт 51), від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12 44гс20, пункти 7.15, 7.16), від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21, пункт 6.46), від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21, пункт 54). В той же час, Велика Палата Верховного Суду нагадує, що тлумачення законодавства судам слід здійснювати системно, враховувати правову природу спірних відносин, загальну спрямованість законодавства та права України в цілому, а результат тлумачення законодавства має бути розумним та справедливим (пункт шостий статті 3 ЦК України). Національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 (провадження № 11 1206апп19, пункт 80), від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21). Зокрема, законодавство слід тлумачити у відповідності з розумними цілями регулювання. Тому під час тлумачення Закону про забезпечення слід враховувати цілі регулювання, наведені вище. Як уже зазначалось, однією з цілей регулювання, встановленого ЦК України і Законом про забезпечення, є захист добросовісного набувача. Водночас, регулювання має бути спрямованим виключно на захист того набувача, який є добросовісним, і не надавати захисту недобросовісному набувачу. Добросовісність щодо витребування майна встановлюється законодавцем як «не знав і не міг знати», що інша особа, яка відчужила набувачеві майно, не мала права його відчужувати. У вказаній справі спірна земельна ділянка перейшла у власність первинного власника ОСОБА_2 на підставі розпоряджень голови Тячівської РДА № 831 від 23 листопада 2011 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки та № 78 від 13 лютого 2012 року про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Вказані розпорядження підписані тодішнім головою Тячівської РДА, відповідачем по справі ОСОБА_1 . В подальшому, ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 7693 від 08 вересня 2016 року відчужив земельну ділянку на користь саме відповідача ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 , будучи службової особою органу державної виконавчої влади, повинен був знати положення ст. 122 Земельного кодексу України щодо повноважень районної державної адміністрації та обласної державної адміністрації по наданню земельних ділянок державної власності у власність громадян. Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді голови Тячівської РДА, проявивши звичайну обачність, враховуючи положення Земельного кодексу України, знав про відсутність повноважень у Тячівської РДА на передачу у власність громадян земель лісового фонду. За таких обставин, відповідач ОСОБА_1 не може вважатися добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, яку він сам як голова Тячівської РДА спочатку виділив ОСОБА_2 , а в подальшому шляхом укладення цивільно-правової угоди отримав у власність. Враховуючи вище викладене, у вказаній ситуації дія Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» не поширується на вказані правовідносини. Крім того, позовна заява прокуратури обґрунтована статтею 387 ЦК України, а не статтею 388 ЦК України, яка передбачає витребування майна від добросовісного набувача. Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, підстав для задоволення вказаного клопотання представника відповідача немає.

Прокурор Варга І. В. у підготовчому судовому засіданні просить у клопотанні відмовити з підстав, вказаних у запереченні на клопотання.

Відповідач ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та їх представник адвокат Кустрьо М.М. у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримали.

Представник позивача Закарпатської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації Славич Б. С. у судове засідання не з"явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності та вимоги позову задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області -районної військової адміністрації Закарпатської області Марія Поп подала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності та рішення ухвалити на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання про залишення позову без руху, заслухавши з цього приводу думку позивача прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області Варги І. В., відповідача ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Шелевера М. І. та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 адвоката Кустря М. М., дійшов такого висновку.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, який набрав чинності 09 квітня 2025 року, статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» . Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Також вищевказаним законом ЦПК України доповнено:

- частину 4 статті 177 - абзацом другим такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»;

- частину 2 статті 185 - абзацом третім такого змісту: «Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму»;

- статтю 265 - частиною чотирнадцятою такого змісту: «У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача».

У п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №4292-ІХ передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що в позовній заяві прокурором заявлено вимогу про витребування майна від недобросовісного набувача.

Обгрунтовуючи позов, прокурор посилається на недобросовісність дій відповідача ОСОБА_1 , які виразилися в тому, що спірна земельна ділянка перейшла у власність первинного власника ОСОБА_2 на підставі розпоряджень голови Тячівської РДА № 831 від 23 листопада 2011 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки та № 78 від 13 лютого 2012 року про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Вказані розпорядження підписані тодішнім головою Тячівської РДА, який є відповідачем у даній справі ОСОБА_1 . У подальшому, ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 7693 від 08 вересня 2016 року відчужив земельну ділянку на користь саме відповідача по даній справі ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 , будучи службової особою органу державної виконавчої влади, повинен був знати положення ст. 122 Земельного кодексу України щодо повноважень районної державної адміністрації та обласної державної адміністрації по наданню земельних ділянок державної власності у власність громадян. Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді голови Тячівської РДА, проявивши звичайну обачність, враховуючи положення Земельного кодексу України, знав про відсутність повноважень у Тячівської РДА на передачу у власність громадян земель лісового фонду. Крім того, позовна заява прокурора обґрунтована статтею 387 ЦК України, а не статтею 388 ЦК України, яка передбачає витребування майна від добросовісного набувача. З цих підстав прокурор вказує, що ОСОБА_1 не можна вважати добросовісним набувачем у розумінні ст. 388 ЦК України.

У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна у власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів (постанова Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 911/3034/15 (911/3692/20). Тобто, можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19).

Отже, вказані обставини - добросовісність/недобросовісність набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на спірне майно входить до предмету доказування та підлягає встановленню за наслідками розгляду справи по суті на підставі оцінки доказів у справі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення позовної заяви прокурора без руху, а тому відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Кустря М.М..

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 187, 260-261 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кустря Михайла Михайловича про залишення без руху позову керівника Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особіЗакарпатської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської області - районна військова адміністрація Закарпатської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та оголошено 27 січня 2026 року.

Головуюча: Сойма М.М.