КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1163/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року місто Київ

справа № 760/7492/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючогосуддіБорисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Приходька К.П.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 рокупро відмову у відкритті провадженняу справі в частині вимог, постановлену під головуванням судді Майстренко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права як за членом сім`ї на отримання державних допомог,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила:

встановити факту проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14 квітня 2018 року по день загибелі ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ведення ними спільного господарства і наявність взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю;

визнати за нею, як за членом сім`ї ОСОБА_2 право на отримання державних виплат у зв'язку зі смертю чоловіка - військовослужбовця.

Позов обгрунтовувала тим, що протягом більш як п`яти років в період з квітня 2018 року по січень 2023 року вона та ОСОБА_2 проживали як чоловік та дружина, мали спільний бюджет, всі свята проводили в колі її рідних та її і чоловіка друзів, тобто фактично виконували права та обов`язки подружжя.

Вказувала, що на початку березня 2022 року ОСОБА_2 у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24 лютого 2022 року став добровольцем сил територіальної оборони - у ДФТГ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони, а в подальшому військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 .

Зазначала, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона, як дружина, взяла на себе витрати щодо організації та проведення поховання свого чоловіка ОСОБА_2 .

Посилалася на те, що встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дає їй право для визнання за нею права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, в частині визнання права як за членом сім`ї на отримання державних допомог.

Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, в частині встановлення факту постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14 квітня 2018 року до часу відкриття спадщини та ведення спільного господарства і наявність взаємних прав і обов`язків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції зазначив, що вимоги про визнання права як за членом сім`ї на отримання державних допомог підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказувала, що зазначене свідчить про дискримінаційний підхід суду до неї, оскільки вона вже зверталася до суду адміністративної юрисдикції з даними вимогами та останній направив її вирішувати спір у суд загальної юрисдикції.

Зазначала, що її вимоги пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) соціально-правового статусу та цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач Головне управління Національної гвардії України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 про визнання за нею, як за членом сім`ї ОСОБА_2 права на отримання державних виплат у зв'язку зі смертю чоловіка - військовослужбовця, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судовчинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, чітко визначені статтею 19 глави 2 КАС України.

У пунктах 1, 2 ч.1 ст.19 КАС України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Тобто, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх справ, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 визначено, що сім'ям загиблих осіб (загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини) виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, Законом визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги в зав`язку з загибеллю військовослужбовця, особам, які мають право на її отримання. Заявник має право звернутися до відповідних уповноважених органів з дотриманням вимог законодавства та у разі незгоди із прийнятим рішенням, оскаржити його в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 про визнання права як за членом сім`ї на отримання державних допомог, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки за своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою, а отже, підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач вважає, що у суду першої інстанції дискримінаційний підхід до неї, оскільки вона вже зверталася до суду адміністративної юрисдикції з даними вимогами та останній направив її вирішувати спір у суд загальної юрисдикції, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є загальнодоступною, ОСОБА_1 у 2023 році зверталася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якій просила встановитифакту проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14 квітня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа №320/17002/23).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі №320/17002/23 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту.

Судами у справі №320/17002/23 встановлено, що позивач звернулася до адміністративного суду з позовом для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 14 квітня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявлені у цій справі позовні вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, не є публічно-правовими вимогами, а тому не можуть бути розглянуті адміністративним судом.

Разом з тим, у даній справі позивач разом з вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яка підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, заявила також вимогу про визнання права як за членом сім`ї на отримання державних допомог, яка підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

При цьому, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 рокувідкрито провадження в частині вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14 квітня 2018 рокудо часу відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі в частині вимог про визнання права як за членом сім`ї на отримання державних допомог.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, ухвала суду в оскаржуваній частині постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: