Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Наумової Н.В., за участі секретаря судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу № 308/17075/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, до відповідача ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Б.Б., звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , за якою просить: стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином російської федерації, що підтверджується закордонним паспортом російської федерації серії № НОМЕР_3 від 24.09.2013 року та нотаріальним перекладом з російської мови на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К, за реєстром 1066 від 21.08.2015 року.

У період з 2014 року вони постійно проживали як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та несли взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Вони спільно організовували побут, здійснювали витрати на житло, комунальні платежі, харчування та інші потреби сім`ї. За час їхнього проживання однією сім`єю у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 19 травня 2015 року.

Відповідно до свідоцтва ОСОБА_3 про народження серії НОМЕР_4 , у графі батько зазначений « ОСОБА_2 », а матір « ОСОБА_1 ».

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Ужгородського міської ради за № 5726/03.4-21 від 12.11.2025 року, виданої ОСОБА_1 , про те, що відповідно до відомостей реєстру територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12.11.2025 року зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не зважаючи на встановлений законом обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, Відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків із самого народження доньки. За весь час її життя він не брав участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , не цікавився її здоров`ям, навчанням, потребами та розвитком, жодного разу не надав матеріальної допомоги, не брав участі в забезпеченні харчуванням, одягом, лікуванням дитини. Більше того, Відповідач давно виїхав на територію російської федерації, постійно проживає там, зв`язку з ним немає, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем його можливого перебування встановити контакт не вдалося. Фактично він ухиляється від будь-якої участі у житті своєї доньки, залишивши всі витрати та турботу повністю на Позивача. Усі обов`язки батька, так які моральні, виховні та фінансові перекладено на матір, яка змушена самостійно забезпечувати доньку всім необхідним: харчуванням, одягом, медичними витратами, шкільними потребами, транспортними витратами, дозвіллям та розвитком, що в сучасних економічних умовах створює значний та постійно зростаючий фінансовий тягар. До того ж, Позивач виховує та утримує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є особою з інвалідністю з дитинства І групи, потребує постійного догляду, нагляду, медичного лікування та супроводу. Всі витрати на його утримання, лікування, спеціальні умови проживання та забезпечення життєво необхідними потребами повністю покладені на Позивача. Це створює надмірне та об`єктивно непосильне фінансове навантаження, яке Позивач не здатна самостійно нести без участі Відповідача, тим більше, що останній протягом усього життя спільної дитини жодним чином не сприяв її утриманню. Батьківський обов`язок щодо участі у витратах на дитину не може бути скасований фактом виїзду Відповідача за кордон, зміною його особистих обставин або небажанням виконувати законні обов`язки. З огляду на викладене, Позивач просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір є співмірним та обґрунтованим, виходячи з: потреб дитини, яка зростає, навчається та потребує відповідного забезпечення; повної відсутності матеріальної участі Відповідача протягом усіх років її життя; того, що Відповідач є повнолітньою дієздатною особою працездатного віку, має можливість працевлаштування та отримання доходів; значного фінансового навантаження на Позивача у зв`язку з доглядом за другою дитиною-інвалідом; об`єктивної необхідності забезпечити належний рівень життя та розвитку малолітньої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 180182 Сімейного кодексу України, які передбачають врахування інтересів дитини як пріоритетних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 справу було передано на розгляд судді Наумової Н.В.

За ухвалою від 02.12.2025 року судом було відкрите провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, до суду не прибули, жодних письмових заяв не подали.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не прибув, жодних письмових заяв не подав.

Судове засідання у справі було призначене на 13.02.2026 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 16.02.2026 року.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 від батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З довідки Відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради від 12.11.2025 року № 5726/03.4-21 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , тобто донька проживає разом із матір`ю.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином російської федерації, що підтверджується закордонним паспортом російської федерації серії № НОМЕР_3 від 24.09.2013 року та нотаріальним перекладом з російської мови на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К, за реєстром 1066 від 21.08.2015 року.

Як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків із самого народження доньки. За весь час її життя він не брав участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , не цікавився її здоров`ям, навчанням, потребами та розвитком, жодного разу не надав матеріальної допомоги, не брав участі в забезпеченні харчуванням, одягом, лікуванням дитини. Більше того, Відповідач давно виїхав на територію російської федерації, постійно проживає там, зв`язку з ним немає, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем його можливого перебування встановити контакт не вдалося. Фактично він ухиляється від будь-якої участі у житті своєї доньки, залишивши всі витрати та турботу повністю на позивача. Усі обов`язки батька, так які моральні, виховні та фінансові перекладено на матір, яка змушена самостійно забезпечувати доньку всім необхідним: харчуванням, одягом, медичними витратами, шкільними потребами, транспортними витратами, дозвіллям та розвитком, що в сучасних економічних умовах створює значний та постійно зростаючий фінансовий тягар.

Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Крім того, як зазначено у ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Також суд бере до уваги, що згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років станом на дату звернення до суду становить 1 756,00 грн., мінімальний рекомендований 3 512,00 грн.

Позивач, на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів жодних доказів не надав із посиланням на той факт, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином російської федерації, що підтверджується закордонним паспортом російської федерації серії № НОМЕР_3 від 24.09.2013 року, що унеможливлює отримання жодних доказів на цей час через припинення дипломатичних відносин між країнами.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки незважаючи на той факт, що позивачем у відповідності до ст. 182 СК України взагалі не доведено обставин які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів щодо себе та відповідача, проте відсутність доказів зумовлена введення воєнного стану в Україні та припиненням дипломатичних відносин, тобто поважними причинами, тобі як права дитини не можуть бути порушені з огляду на вищенаведені норми діючого законодавства.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, до відповідача ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф rus НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто із 17.11.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф rus НОМЕР_5 , на користь Держави витрати із сплати судового збору в розмірі 1 331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф НОМЕР_7 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.02.2026 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова