К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року місто Київ

справа № 371/6/25

апеляційне провадження № 22-ц/824/1809/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Шкоріної О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Колективного Сільськогосподарського підприємства «Маслівське» - адвоката Гресенко Олени Василівни на рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 червня 2025 року та додаткове рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року, ухвалених під головуванням судді Капшук Л.О., у справі за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Миронівська міська рада Обухівського району Київської області, про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів оренди землі,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року КСП «Маслівське» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Нива Миронівщини», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Миронівська міська рада Обухівського району Київської області, про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів оренди землі.

Позов обгрунтовано тим, що КСП «Маслівське» як правонаступнику Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Маслівське» належить право постійного користування та володіння земельною ділянкою, кадастровий номер :02:207:0001, загальною площею 739,3901 га. Таке право постійного користування та володіння набуто ДП «СП «Маслівське» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 153879, виданого Миронівською районною державною адміністрацією Київської області 23 грудня 2009 року. Право користування зареєстроване у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12.

КСП «Маслівське» як юридична особа, яка утворена в результаті приватизації ДП «СП «Маслівське» у порядку, визначеному частиною другою статті 6 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», шляхом перетворення, є правонаступником зазначеного державного підприємства за всіма правами, в тому числі, передбаченими ЗК України. ДП «СП Маслівське», ідентифікаційний код 35388896, як юридична особа не було припинене в розумінні пункту «в» частини першої статті 141 ЗК України, оскільки було реорганізоване з утворенням правонаступника КСП «Маслівське», ідентифікаційний код 35388896, державна реєстрація якого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відбулася 21 грудня 2012 року. Тому КСП «Маслівське» набуло права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:207:0001 і є її титульним володільцем.

Під час проведення земельно - технічної експертизи, за результатами якої складено висновок експерта від 14 жовтня 2024 року № 1925/10-2024, було встановлено, що на земельну ділянку, кадастровий номер :02:207:0001, повністю накладаються земельні ділянки, власником яких на підставі договорів міни є відповідач ОСОБА_1 , а орендарем - ТОВ «Нива Миронівщина». Зокрема, такі земельні ділянки:

земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0001, площею 4,323 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута ОСОБА_1 за договором міни № 165 від 24 січня 2017 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-29 від 22 лютого 2018 року;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0007, площею 4,9091 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута ОСОБА_1 за договором міни № 1338 від 19 травня 2017 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-30 від 22 лютого 2018 року;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0016, площею 4,2969 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута ОСОБА_1 за договором міни № 3017 від 11 жовтня 2017 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-31 від 22 лютого 2018 року;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:013:0005, площею 4,3621 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), набута ОСОБА_1 за договором міни № 3943 від 01 листопада 2016 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-34 від 22 лютого 2018 року;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:013:0011, площею 4,362 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута ОСОБА_1 за договором міни № 4784 від 24 грудня 2016 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-35 від 22 лютого 2018 року;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:018:0001, площею 4,2733 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута ОСОБА_1 за договором міни № 4804 від 27 грудня 2016 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-36 від 22 лютого 2018 року;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:022:0001, площею 4,2686 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута ОСОБА_1 за договором міни № 166 від 24 січня 2017 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-37 від 22 лютого 2018 року;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:0013, площею 4, 1146 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута ОСОБА_1 за договором міни № 1306 від 17 травня 2017 року, переданою в оренду ТОВ «Нива Миронівщини» за договором оренди № КВ-28 від 22 лютого 2018 року.

Позивач вважає, що спірні земельні ділянки вибули із його законного володіння з порушенням норм діючого законодавства, що призвело до порушення його законних прав та інтересів.

Зокрема, у ході приватизації ДП «СП Маслівське» не передбачалося припинення права користування його правонаступником КСП «Маслівське» землями, що не підлягали роздержавленню і приватизації (пайовий фонд КСП), але входили до складу земельних угідь, користувачем яких було зазначене державне підприємство. Земельна ділянка з кадастровим номером :02:207:0001 (за рахунок якої було сформовано спірні земельні ділянки) перебувала у державній власності та знаходилася на праві постійного користування у ДП «СП «Маслівське» відповідно до державного акта серії ЯЯ № 153879.

Також земельна ділянка з кадастровим номером :02:207:0001, або її частина, попередньо не вилучалась із користування КСП «Маслівське». Державний акт серії ЯЯ № 153879 не визнавався недійсним та не скасовувався. Уповноважені органи не приймали рішення про припинення права постійного користування КСП «Маслівське» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:207:0001, або на її частину. КСП «Маслівське» як правонаступник ДП «СП «Маслівське» добровільно не відмовлялось від права користування зазначеною земельною ділянкою.

Оскільки ДП «СП «Маслівське» належало до державної форми власності та підлягало приватизації саме як державне сільськогосподарське підприємство, то приватизація земель, які перебували у його користуванні та їх передача працівникам цього підприємства (та прирівняним до них особам) повинна була проводитися в порядку, передбаченому статтею 25 ЗК України.

Відповідно до даних протоколу загальних зборів трудового колективу і ініціативної групи пенсіонерів ДП «СП «Маслівське» від 06 липня 2012 року трудовий колектив прийняв рішення про приватизацію земель, які перебували у користуванні зазначеного державного підприємства в порядку статті 25 ЗК України. Проте уповноваженим органом не надавався дозвіл на розробку проекту приватизації земель, що перебували у користуванні зазначеного державного підприємства. Відповідно не було складено проект приватизації земель ДП «СП «Маслівське», який би передбачав формування та передачу у приватну власність земельних ділянок за рахунок земельної ділянки державної форми власності з кадастровим номером :02:207:0001. Також відсутні відомості про оскарження у порядку частини одинадцятої статті 118 ЗК України членами трудового колективу бездіяльності Миронівської РДА або відмови у приватизації працівниками та прирівняними до них особами земель, що перебували у користуванні зазначеного державного підприємства.

Зі вступом в силу з 01 січня 2013 року Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності перейшли до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, а саме до Державного агентства земельних ресурсів України та його територіальних органів.

В архіві ГУ Держгеокадастру у Київській області та архіві Миронівської РДА відсутні акти на право колективної власності на землю КСП «Маслівське».

Тому передача земельних ділянок у приватну власність за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:207:0001 відбулася з порушенням порядку, визначеного статтею 25 ЗК України та частиною п?ятою статті 118 ЗК України. Передбачена статтею 25 ЗК України процедура приватизації земель, які перебували у користуванні ДП «СП «Маслівське» була розпочата, проте не була завершена. Передача спірних земельних ділянок у приватну власність фізичних осіб відбулася за відсутності затвердженого у встановленому порядку проекту приватизації земель ДП «СП «Маслівське», за відсутності рішення органу, уповноваженого розпоряджатися землями державної форми власності, не у передбачений законом спосіб, з порушенням порядку, встановленого для цього виду державного сільськогосподарського підприємтсва.

Позивач зазначав, що з 27 травня 2021 року в зв?язку із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» змінено повноваження уповноважених органів на розпорядження земельними ділянками. Право розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які попередньо перебували у державній власності, розташовані за межами населених пунктів, перейшло до територіальних громад.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:207:0001, за рахунок якої було сформовано спірні земельні ділянки, знаходиться на території Миронівської територіальної громади за межами населеного пункту. Перехід спірних земельних ділянок з державної до комунальної власності Миронівської територіальної громади не позбавляє позивача права постійного користування ними.

Зазначені обставини призвели до порушення законних прав та інтересів позивача, як титульного володільця вказаної земельної ділянки, оскільки КСП «Маслівське» було позбавлене законного права володіння та користування вказаною земельною ділянкою у повному обсязі, розмір земельної ділянки було незаконно зменшено внаслідок формування за рахунок цієї ділянки та передачі у приватну власність спірних земельних ділянок.

Також було порушено законний інтерес КСП «Маслівське» на переоформлення в майбутньому права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:207:0001 на інший правовий титул (приватну власність, оренду) в обсязі, що існував до незаконної передачі спірних земельних ділянок у приватну власність.

Оскільки право власності на спірні земельні ділянки було отримано незаконно, а саме поза волею дійсного власника - держави в особі уповноваженого органу та не у визначений законом спосіб, на момент укладення договору оренди земельних ділянок у ОСОБА_1 були відсутні повноваження власника майна, передбачені частиною першою статті 319 ЦК України.

Укладення договорів оренди земельних ділянок, які незаконно вибули з державної власності не за рішенням уповноваженого органу виконавчої влади або не за результатами аукціону, суперечить положенням частини першої статті 116 ЗК України, а тому договори оренди спірних земельних ділянок підлягають визнанню недійсними на підставі частини першої статті 203 ЦК України.

У зв?язку з наявністю порушеного права та інтересу позивача та правових підстав для відновлення становища, яке існувало до порушення, посилаючись на приписи статті 152 ЗК України, статті 387 ЦК України, частини першої статті 388, статті 396, частини першої статті 203, частини першої 216, 317, частини першої статті 319 ЦК України, позивач просив:

витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь КСП «Маслівське» земельні ділянки з кадастровими номерами : :02:007:0001, площею 4,323 га, :02:007:0007, площею 4,9091 га, :02:007:0016, площею 4,2969 га, :02:013:0005, площею 4,3621 га, :02:013:0011, площею 4,362 га, :02:018:0001, площею 4,2733 га, :02:022:0001, площею 4,2686 га, :02:005:0013, площею 4, 1146 га.;

визнати недійсними договори оренди земельних ділянок № КВ-29, КВ-30, КВ-31, КВ-34, КВ - 35, КВ - 36, КВ - 37, КВ- 28, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Нива Миронівщини» 22 лютого 2018 року щодо зазначених земельних ділянок.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 20 червня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Додатковим рішенням Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року задоволено частково заяву представника ОСОБА_1 адвоката Горевої К.С. про ухвалення додаткового рішення.

Стягнуто з КСП «Маслівське» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

Не погоджуючись з такими судовими рішенням, представник позивача звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення та додаткове рішення скасувати, позов задовольнити, а в задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст.ст.396, 387, 388, 261 ЦК України та ст. 152 ЗК України відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо витребування спірних земельних ділянок з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь КСП «Маслівське». Заявлені позивачем позовні вимоги, а саме, витребування спірних земельних ділянок виключно на користь КСП «Маслівське» як неволодіючого законного користувача цими земельними ділянками, повністю відповідають ст. 396 ЦК України, ст. 152 ЗК України та правовим висновкам Верховного Суду.

Вказує, що як було встановлено судом першої інстанції записи про виникнення приватної власності на спірні земельні ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено у листопаді 2013 року, січні та квітні 2014 року. Позивач звернувся до суду першої інстанції за захистом свого порушеного права у січні 2025 року, тобто, з урахуванням пунктів 12 та 19 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України, у межах десятирічного строку, передбаченого ч. 8 ст. 261 та ч. 3 ст. 388 ЦК України. На момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення також не закінчився строк позовної давності і для держави та територіальної громади.

Посилається на те, що положеннями ч. 3 ст. 388 ЦК України передбачається, що держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо: 1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років; 2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років. Тобто десятирічний термін протягом якого можна звернутися із позовом про витребування майна від добросовісного набувача на свою користь встановлений виключно для держави та територіальної громади. КСП «Маслівське» в рамках даного спору не діє ні в інтересах держави, ні в інтересах територіальної громади, а діє виключно у власних інтересах і просить суд захистити своє законне право володіння спірними земельними ділянками у спосіб, передбачений діючим законодавством, а саме шляхом витребування спірних земельних ділянок на свою користь.

Щодо оскарження додаткового рішення, представник позивача зазначає, що між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Горєвою К.С. були відсутні будь-які договірні відносини на момент початку розгляду даної справи судом першої інстанції, а надані як докази понесених витрат на правову допомогу копії договору про надання правової допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року, додаткової угоди № 7 від 30 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10, акту приймання - передачі наданої правової допомоги № 5 від 23 червня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10 від 23 жовтня 2022 року, квитанції № 23/06 від 23 червня 2025 року про оплату наданої правової допомоги (адвокатських послуг) не є належними та допустимими доказами.

Крім того, ні заява про ухвалення додаткового рішення, ні акт прийому-передачі № 6 до договору № 28/10 про надання правової допомоги від 28 жовтня 2022 року, датований 23 червня 2025 року, не містить інформації ні про витрачений час адвоката, ні про вартість того чи іншого виду правової допомоги, що не відповідає пункту 4.7. договору № 28/10 та пункту 3.1. додаткової угоди №7 до нього і не дає можливості визначити їх співмірність, розумність та реальність.

Суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам представника позивача, обмежившись лише цитуванням його позиції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Горева К.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач не набув право постійного користування на спірні земельні ділянки державної форми власності. Ухвалене рішення про витребування на користь Позивача, яке не є власником, має привести до внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право - право користування, що неможливе без внесення відомостей про власника земельної ділянки відповідно до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме Миронівської міської ради. Зауважує, що рішення про задоволення вимог про витребування земельної ділянки позбавляє відповідачку права власності. В свою чергу, в пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача» метою запропонованих змін визначено: 1) вдосконалення правозастосування у правовідносинах щодо витребування майна у добросовісного набувача шляхом чіткого розмежування віндикаційного та негаторного позовів та можливості їх заявлення; 2) вирішення питання компенсації добросовісному набувачеві при витребуванні майна на користь держави чи територіальної громади та подальшого відшкодування шкоди за рахунок винних осіб на користь держави чи територіальної громади; 3) посилення правових засад захисту прав та інтересів добросовісного набувача у випадку вибуття майна з власності держави чи територіальної громади. Отже мета вказаного Закону співвідноситься з метою цивільного судочинства, визначеної частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, ефективним захистом порушених прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Таким чином, держава регламентувала порядок звернення органів державної влади, органів місцевого самоврядування та прокурорів до суду з позовами, направленими на вилучення майна з приватної власності інших осіб, шляхом визначення спеціального порядку звернення, що включає забезпечення прав відповідача через внесення депозиту у розмірі вартості майна, який буде спрямований на відшкодування вартості майна в разі задоволення позову.

В судовому засіданні представники КСП «Маслівське» - адвокати Швачка В.Ю., Гресенко О.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Горева К.С., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи управління повідомлено належно, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету. З урахуванням, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала можливим провести розгляд справи у відсутності представника управління.

Представник Миронівської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи міська рада повідомлялася належно, Голова Миронівської міської ради надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника ради.

Представник ТОВ «Нива Миронівщина» в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявність обставин, визначених частиною першою, четвертою статті 388 ЦК України позивачем не доведено, добросовісність набуття спірних земельних ділянок ОСОБА_1 у цій справі позивачем не спростована. Спірні земельні ділянки знаходилися на території Маслівської сільської ради Миронівського району поза межами населеного пункту. Маслівська територіальна громада увійшла до складу Миронівської територіальної громади.На цей час спірні земельні ділянки накладаються на землі, які відносяться до земель комунальної власності Миронівської територіальної громади, і перебувають в розпорядженні Миронівської міської ради. Даних про те, що Миронівська міська рада Обухівського району Київської області зверталася із позовом про витребування спірних земельних ділянок чи визнання будь-якого права на них суду не надано. Вирішення заявлених позовних вимог, спрямованих на втручання у право особи, яку визначено як третю особу у справі, не відповідає процесуальному статусу сторін цивільного процесу. Водночас не підлягає судовому захисту похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання недійсними договорів оренди землі № КВ-29, КВ-30, КВ-31, КВ-34, КВ - 35, КВ - 36, КВ - 37, КВ- 28 від 22 лютого 2018 року є похідними від вимог про витребування у ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами :02:007:0001, площею 4,323 га, :02:007:0007, площею 4,9091 га, :02:007:0016, площею 4,2969 га, :02:013:0005, площею 4,3621 га, :02:013:0011, площею 4,362 га, :02:018:0001, площею 4,2733 га, :02:022:0001, площею 4,2686 га, :02:005:0013, площею 4, 1146 га, підстави для задоволення вказаних вимог КСП «Маслівське» відсутні.

Крім того, суд вказав, що добросовісність набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки позивачем не спростована, тож позбавлення її права власності на таке майно буде свідчити про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки на неї буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції вказав, що встановивши відсутність підстав для задоволення позову у зв?язку із недоведеністю існування порушеного права позивача, правила позовної давності, зокрема і наслідки її спливу, не підлягають застосуванню у вказаному спорі.

Колегія суддів погодилася з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що КСП «Маслівське» () утворене відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області № 141-25-2/1 від 29 лютого 2012 року та протоколу установчих зборів КСП «Маслівське» № 1 від 12 грудня 2012 року, шляхом перетворення ДП «СП «Маслівське» (), та є правонаступником зазначеного державного підприємства, в тому числі права постійного користування землею.

ДП «СП «Маслівське» набуло права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий № :02:207:0001, загальною площею 739,3901 га, на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 153879, виданого Миронівською районною державною адміністрацією Київської області 23 грудня 2009 року, який зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12.

Відповідно до даних Плану приватизації державного майна ДП «СП «Маслівське», земельна ділянка з кадастровим номером :02:207:0001 входить до переліку майна об?єкта приватизації.

Такі обставини підтверджуються даними таких письмових доказів: витягу зі статуту КСП «Маслівське», затвердженого установчими зборами членів КСП «Маслівське» протоколом № 1 від 12 грудня 2012 року (том 1 а.с. 131-133), наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області № 141-25-2/1 від 29 лютого 2012 року (том 1 а.с. 26), плану приватизації державного майна ДП «СП «Маслівське» (том 1 а.с. 27-31), наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області № 25-7/1 від 21 грудня 2012 року (том 1 а.с. 25), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28 квітня 2021 року (том 1 а.с. 128-130), державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 153879, виданого Миронівською районною державною адміністрацією Київської області 23 грудня 2009 року (том 1 а.с. 24).

Відповідно до даних висновку експерта № 1925/10-2024 від 14 жовтня 2024 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, на земельну ділянку з кадастровим номером № :02:207:0001 накладаються земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:007:0001, площею 4,323 га, :02:007:0007, площею 4,9091 га, :02:007:0016, площею 4,2969 га, :02:013:0005, площею 4,3621 га, :02:013:0011, площею 4,362 га, :02:018:0001, площею 4,2733 га, :02:022:0001, площею 4,2686 га, :02:005:0013, площею 4, 1146 га (том 1 а.с. 36-68).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405309070 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:022:0001, площею 4,2686 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 13 січня 2014 року за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16 січня 2014 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 9998483 від 16 січня 2014 року. 24 січня 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 166 від 24 січня 2017 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-37 від 22 лютого 2018 року, укладеного між ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 170086,78 грн (том 1 а.с. 74-75, 90-91, 116, 138).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405304904 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:018:0001, площею 4,2733 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 29 листопада 2013 року за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 25 листопада 2013 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 8293178 від 25 листопада 2013 року. 27 грудня 2016 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 4804 від 27 грудня 2016 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-36 від 22 лютого 2018 року, укладеного між ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 168576,2 грн (том 1 а.с. 76-77, 92-93, 115, 137).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405301682 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0016, площею 4,2969 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 16 січня 2014 року за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 17 січня 2014 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 10009416 від 17 січня 2014 року. 11 жовтня 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 3017 від 11 жовтня 2017 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-31 від 22 лютого 2018 року, укладеного між ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 171214,42 грн (том 1 а.с. 78-79, 98 зв.-100, 112,138).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405298845 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0013, площею 4, 1146 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 28 квітня 2014 року за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 30 квітня 2014 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 12794257 від 30 квітня 2014 року. 17 травня 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 1306 від 17 травня 2017 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-28 від 22 лютого 2018 року, укладеного між ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 163950,49 грн (том 1 а.с. 80-81, 107-109, 117, 134).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405303827 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:013:0011, площею 4,362 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 22 листопада 2013 року за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 від 23 квітня 2013 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 8271501 від 23 листопада 2013 року. 26 грудня 2016 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 4784 від 26 грудня 2016 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-28 від 22 лютого 2018 року, укладеного між ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 173808,4 грн (том 1 а.с. 82-83, 93 зв.-95, 141).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405300788 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0007, площею 4,9091 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 21 листопада 2013 року за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 25 листопада 2013 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 8296461 від 25 листопада 2013 року. 19 травня 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 1338 від 19 травня 2017 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-30 від 22 лютого 2018 року, укладеного між за ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 172898,95 грн (том 1 а.с. 84-85, 101-104, 111).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405302722 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:013:0005, площею 4,3621 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 21 листопада 2013 року за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_7 від 22 квітня 2014 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 12594127 від 22 квітня 2014 року. 01 листопада 2016 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 3943 від 01 листопада 2016 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-34 від 22 лютого 2018 року, укладеного між за ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 173812,38 грн (том 1 а.с. 86-87, 96-98, 113, 135).

Згідно із даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 405299802 від 26 листопада 2024 року, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30 грудня 2024 року, Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативно - грошової оцінки земельних ділянок від 28 листопада 2024 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0001, площею 4,323 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано 29 листопада 2013 року за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_8 від 15 грудня 2013 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 8701516 від 05 грудня 2013 року. 24 січня 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , яка набула її у власність на підставі договору міни № 165 від 24 січня 2017 року. На підставі договору оренди земельної ділянки № КВ-29 від 22 лютого 2018 року, укладеним між за ТОВ «Нива Миронівщини» та ОСОБА_1 , 19 березня 2018 року здійснено державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за ТОВ «Нива Миронівщини». Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки 172254,4 грн (том 1 а.с.88-89, 104 зв.-106,110, 140).

Відповідно до даних протоколу загальних зборів трудового колективу і ініціативної групи пенсіонерів ДП «СП «Маслівське» від 06 липня 2012 року, загальними зборами прийняте рішення визначити організаційно - правову форму новоствореного підприємства при приватизації ДП «СП «Маслівське» у виді Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Маслівський»; звернутися до Миронівської райдержадміністрації з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту роздержавлення та приватизації земель ДП «СП «Маслівське» в порядку статті 25 ЗК України, орієнтовною площею 1968 га, з подальшим виготовленням державних актів на земельні ділянки, які будуть власністю членів трудового колективу і прирівняних до них осіб чисельністю 350 осіб (том 2 а.с. 13).

Позивачем долучено до матеріалів справи висновок науково - правової експертизи № 126/226-е від 26 листопада 2020 року щодо дотримання земельного законодавства України при приватизації земель колишнього державного сільськогосподарського підприємства, яке реорганізоване у колективне сільськогосподарське підприємство (том 1 а.с. 142-147).

У зазначеному висновку експертом визначено, що розпорядження Миронівської РДА Київської області № 76 від 26 лютого 2013 року, № 331 від 11 вересня 2013 року, № 419 від 19 жовтня 2013 року були прийняті всупереч положенням статей 25 та 122 та 186-1 ЗК України, за відсутності у районної державної адміністрації повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності, оскільки з 01 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності перейшли від Миронівської РДА до територіального органу Держземагентства у Київській області, відповідно до Закону України №5245-УІ від 06 вересня 2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

На підтвердження доводів щодо дотримання строків звернення до суду представник позивача надала рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року, яким визнано незаконною (протиправною) та скасовано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційну дію, проведену державним реєстратором Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Миронівської районної державної адміністрації Гнітецькою А.М. щодо КСП «Маслівське», скасовано реєстраційний запис від 28 жовтня 2016 року № 8000731 щодо «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов?язані зі змінами в установчих документах», відповідно до якого внесено відомості про заміну керівника КСП «Маслівське» - обрано керівником підприємства Загороднього М.М. 03 квітня 2018 року директором КСП «Маслівське» Берзовською Г.П. надано відомості Загородньому М.М. стосовно діяльності підприємства, яка отримана ним засобами поштового зв?язку 13 квітня 2018 року.

Наведені обставини підтверджуються даними рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 810/2235/18, даними повідомлення про надання відомостей стосовно підприємства від 03 квітня 2018 року, даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, опису вкладення та фіскального чеку (том 1 а.с. 118-120, 121-122, 122 зв.)

Відповідно до даних повідомлення Державного підприємства «Науково - дослідний та проектний інституту землеустрою» №0-0.21-690/2-19 від 14 серпня 2019 року, в архіві підприємства відсутня копія проекту землеустрою щодо приватизації КСП «Маслівське» членами підприємства, громадянами - працівниками соціальної сфери та пенсіонерами з їх числа, орієнтованою площею 2120,0 га на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області (том 1 а.с. 33).

Згідно з інформацією, наведеною у листах Миронівської районної державної адміністрації Київської області № 10/28-32 від 30 липня 2019 року та № 10/28-50 від 30 серпня 2019 року, державний акт на право колективної власності на землю КСП «Маслівське» та список - додаток до нього не надходили на зберігання до архівного сектору Миронівської РДА Київської області, розпорядження Миронівської РДА за 2013 рік на постійне зберігання до архівного сектору Миронівської РДА не передавалися (том 1 а.с. 34, 34 зв.).

Відповідно до даних повідомлення Відділу у Миронівському районі ГУ Держеокадастру у Київській області № 31-10-0.31-1/362-19 від 02 серпня 2019 року, державний акт на право колективної власності на землю КСП «Маслівське» та список - додаток до нього в архіві відділу відсутні (том 1 а.с. 35).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно зі статтями 319, 321, 658 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За приписами статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Отже, у разі якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача шляхом подання віндикаційного позову на підставі частини першої статті 388 ЦК України.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником та володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої цієї статті).

З урахуванням викладених норм матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який вказує на порушення своїх прав, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14 (провадження № 14-636цс18) та постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 199/8392/16-ц (провадження № 61-21521св19).

У постанові від 14 вересня 2023 року у справі № 279/5280/18

(провадження № 61-3534св23) Верховний Суд зазначив, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність, насамперед, від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном.

В постанові від 12 липня 2023 року у справі № 757/61314/18-ц

(провадження № 61-17763св21) зазначено, що у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача.

В постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 925/913/19, на яку посилалася ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду, вказано, що передумовами та матеріальними підставами захисту права власності на нерухоме майно у спосіб, визначений в статтях 387, 388 ЦК України, є наявність підтвердженого належними доказами права власності. Тобто особа, яка звертається до суду, або в інтересах якої звертається інша особа, з вимогою про витребування майна з незаконного володіння як у добросовісного, так і недобросовісного набувача, повинна довести право власності позивача на майно, що перебуває у чужому володінні.

У справі встановлено, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:203:0001 є Миронівська міська рада.

Статті 387 та 388 ЦК України надають право витребувати майно його власнику.

Разом з тим, Миронівська міська рада у даній справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В пунктах 7.23-7.24 постанови від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Враховуючи, що КСП «Маслівське» не є власником земельної ділянки :02:203:0001, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про витребування спірних земельних ділянок.

Вимоги про визнання недійсними договорів оренди землі, укладених

ОСОБА_1 з ТОВ «Нива Миронівщини», є похідними від вимог про витребування спірних земельних ділянок, тому вказані вимоги також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлені позивачем позовні вимоги, а саме, витребування спірних земельних ділянок виключно на користь КСП «Маслівське» як не володіючого законного користувача цими земельними ділянками, повністю відповідають ст. 396 ЦК України, ст. 152 ЗК України та правовим висновкам Верховного Суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки лише власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння на свою користь.

З огляду на встановлену відсутність у позивача права на звернення з даним позовом, суд апеляційної інстанції не надає оцінку доводам апеляційної скарги щодо строку звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки оцінка доводам щодо строку надається лише у разі наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не свідчать про ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарга в частині оскарження рішення без задоволення, а рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 червня 2025 року - без змін.

Щодо додаткового рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року

25 червня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Горева К.С. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з КСП «Маслівське» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 29 350,00 грн.

Заяву обгрунтувала тими обставинами, що при поданні першої заяви по суті (відзиву на позовну заяву) відповідачем ОСОБА_11 було зазначено орієнтовну суму витрат на надання правничої допомоги. Фактична сума витрат на надання правничої допомоги склала 29 350 грн.

До заяви представник відповдіача додала докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу: копію договору про надання правової допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року, копію додаткової угоди № 7 від 30 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10, копію акту приймання - передачі наданої правової допомоги № 5 від 23 червня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10 від 23 жовтня 2022 року, копію квитанції № 23/06 від 23 червня 2025 року про оплату наданої правової допомоги (адвокатських послуг).

Ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви представника відповідача, суд першої інстанції виходив з критерію реальності витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, дійшовши висновку, що підлягають стягненню понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Колегія суддів погодилася з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 ЦПК попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До клопотання про ухвалення додаткового рішення долучені належні та допустимі докази на підтвердження, виконаних адвокатом Горевою К.С. робіт, в межах супроводу цивільної справи №371/6/25 в Миронівському районному суді Київської області.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

В матеріалах справи наявні ордер серії АЕ № 1160990 від 31 жовтня 2022 року, виданий на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Горевою Катериною Сергіївною на підставі договору про надання правничої допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представник відповідача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надала копію договору про надання правової допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року (том 2 а.с. 149-151), копію додаткової угоди № 7 від 30 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року (том 1 а.с. 151 зв.), копію акта приймання - передачі наданої правової допомоги № 5 від 23 червня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року (том 2 а.с. 152), копію квитанції № 23/06 від 23 червня 2025 року про оплату наданої правової допомоги (адвокатських послуг) (том 2 а.с. 152 зв).

Відповідно до розділу 4 договору про надання правової допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу є фіксованим та визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка укладається на кожне окреме усне/письмове звернення клієнта, і є невід?ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

Оплата здійснюється у національній валюті України у готівковій формі, що підтверджується квитанцією, наданою адвокатом. Оплата здійснюється у строк 7 (сім) календарних днів з дати підписання акту приймання - передачі виконаних робіт. Обсяг та загальна вартість фактично виконаних робіт відображається в актах приймання - передачі виконаних робіт, які складаються по факту виконаних робіт.

30 січня 2025 року ОСОБА_11 та адвокат Горева К.С. підписали додаткову угоду № 7 до договору № 28/10 про надання правової допомоги від 28 жовтня 2022 року.

Згідно з умовами зазначеної додаткової угоди, вона визначає порядок оплати наданої правової допомоги (гонорару) адвоката за адвокатські послуги, пов?язані із представництвом інтересів у Миронівському районному суді Київської області у справі № 371/6/25.

Загальна вартість послуг з погодженням сторін орієнтовно складає 70000,00 грн та включає наступні роботи: вивчення та аналіз актуальної судової практики (висновків Верховного Суду) стосовно предмету спору - 3000,00 грн; підготовка відзиву на позовну заяву у справі № 371/6/25 - 10000,00 грн; заява про застосування наслідків спливу позовної давності - 4000,00 грн; участь у судових засіданнях - 4000,00 грн засідання; складення та подання інших процесуальних документів (у разі потреби).

Оплата гонорару здійснюється у строк 7 (сім) календарних днів з дати підписання акту приймання -передачі наданої правової допомоги. Обсяг і загальна вартість виконаних робіт відображається у актах приймання - передачі виконаних робіт, які складаються по факту виконання робіт. Правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання - передачі наданої правової допомоги сторонами.

Відповідно до даних акта приймання передачі наданої правової допомоги № 5 від 23 червня 2025 року до договору № 28/10 про надання правової допомоги від 28 жовтня 2022 року, адвокат Горева К.С. надала, а ОСОБА_1 прийняла правову допомогу у виді: вивчення та аналіз актуальної судової практики (висновків Верховного Суду) стосовно предмету спору; написання та направлення сторонам відзиву на позовну заяву у справі № 371/6/25; підготовка та подання до Миронівського районного суду Київської області та сторонам у справі заяви про застосування наслідків спливу позовної давності; підготовка та направлення заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в Миронівському районному суді Київської області у справі № 371/6/25 18 лютого 2025 року, 08 квітня 2025 року, 04 червня 2025 року; компенсація витрат на поштові відправлення. Сторони погодили, що загальна вартість наданої адвокатом допомоги згідно додаткової угоди № 7 складає 29350,00 грн.

Відповідно до даних квитанції № 23/06 про оплату наданої правової допомоги (адвокатських послуг) адвокат Горева К.С. отримала від клієнта ОСОБА_1 готівкою 29350, 00 грн 23 червня 2025 року.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку наданим представником відповідача доказам на підтвердження надання правової допомоги, врахував критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, у звязку з чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 .

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Горєвою К.С. були відсутні будь-які договірні відносини на момент початку розгляду даної справи судом першої інстанції, а надані як докази понесених витрат на правову допомогу копії договору про надання правової допомоги № 28/10 від 28 жовтня 2022 року, додаткової угоди № 7 від 30 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10, акту приймання - передачі наданої правової допомоги № 5 від 23 червня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 28/10 від 23 жовтня 2022 року, квитанції № 23/06 від 23 червня 2025 року про оплату наданої правової допомоги (адвокатських послуг) не є належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні заява про ухвалення додаткового рішення, ні акт прийому-передачі № 5 до договору № 28/10 про надання правової допомоги від 28 жовтня 2022 року, датований 23 червня 2025 року, не містить інформації ні про витрачений час адвоката, ні про вартість того чи іншого виду правової допомоги, що не відповідає пункту 4.7. договору № 28/10 та пункту 3.1. додаткової угоди №7 до нього і не дає можливості визначити їх співмірність, розумність та реальність, колегія суддів відхиляє, оскільки вартість видів правової допомоги визначено у п. 2 додаткової угоди № 7 від 30 січня 2025 року є фіксованим та не залежить від витраченого адвокатом часу.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність прийнятого додаткового рішення Миронівського районного суду Київської області з щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що послуги на суму 25 000 грн. є співмірними, обґрунтованими та належним чином підтвердженими та підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 . Доводами апеляційної скарги зазначене не спростовано, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги в цій частині без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Колективного Сільськогосподарського підприємства «Маслівське» - адвоката Гресенко Олени Василівни - залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 червня 2025 року та додаткове рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: