Справа № 165/242/26
Провадження № 2/165/504/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Рибас А.В., роглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», приватного нотаріуса Горая Олега Станіславовича, приватного виконавця Табінського Олега Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

28 січня 2026 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Нововолинського міського суду Волинської області вказану позовну заяву.

Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ЦПК України, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання копії ухвали.

03 лютого 2026 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про усунення недоліків, а 09.02.2026 року через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про витребування доказів.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у рішеннях неодноразово зазначає, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

До заяви про усунення недоліків позивач долучив клопотання про відстрочку від сплати судового збору, в якому відповідно до статті 136 ЦПК України просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, оскільки його матеріальний стан на даний час не дозволяє сплатити судовий збір у повному обсязі без шкоди для забезпечення базових життєвих потреб.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 136 ЦПК України особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання.

В порушення вищевказаних вимог закону, позивачем не надано суду будь-яких доказів, які підтверджують наявність скрутного матеріального стану, яким обґрунтоване клопотання, та на підставі яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися порядку (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.75 року).

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 2 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідачів у справі та зазначати у позовній заяві відомості про них відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Позовна заява повинна містити точні і докладні відомості про позивача, відповідача, їх представників. Це має значення для повідомлення осіб, які беруть участь у справі, та забезпечення їх явки у судове засідання.

В порушення вказаного, у новій редакції позовної заяви, надісланої ОСОБА_1 , не зазначено місцезнаходження або місце проживання чи перебування відповідачів, поштові індекси; не зазначено відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти відповідачів.

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги клопотання позивача про витребування доказів, а саме відомостей про особу відповідача, у тому числі даних про місце проживання (реєстрації) та інших ідентифікаційних відомостей, оскільки обов`язок зазначення даної інформації у позовній заяві відповідно до вимог діючого законодавства покладено на позивача. Суд не може виконувати не властиві йому функції та виконувати обов`язки позивача, оскільки це є порушенням принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, закріплених у ст. 12, ст. 13 ЦПК України.

Крім того, частиною 1 статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

В порушення вказаного, в новій редакції позовної заяви не зазначено відомості про надсилання відповідачам копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, не долучено доказів такого надсилання, а також не зазначено відомості про надсилання відповідачам копії нової редакції позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, не долучено доказів такого надсилання.

З огляду на ненадання позивачем доказів щодо усунення недоліків позовної заяви, які стали підставою для залишення її без руху, суддя дійшов переконання, що вимоги ухвали від 02 лютого 2026 року у встановлений строк не виконані та недоліки позовної заяви не усунуті позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із ч. 5, ч. 6 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Оскільки у визначений суддею строк недоліки зазначеної позовної заяви не усунуто позивачем, тому позовну заяву слід вважати неподаною та повернути її позивачу у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Крім того, суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 175, ст. 177, ст. 185, ст. 260 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», приватного нотаріуса Горая Олега Станіславовича, приватного виконавця Табінського Олега Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Алла РИБАС