Справа № 509/5563/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.12.2025 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.12.2025 р., ухваленому у даній справі, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТВ «Деал фінанс груп» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26240,50 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 4500 грн.

06.01.2026 р. відповідач ОСОБА_1 через електронний суд звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду від 31.12.2025 р., в якій просив суд, переглянути та скасувати заочне рішення, посилаючись на неможливість подачі відзиву на позов у зв?язку з його необізнаністю зі змістом позову та додатками до нього, ухвалу про відкриття провадження по справі з копією позову він не отримував через не проживання за адресою його реєстрації, куди направлялись матеріали позову, про заочне рішення він дізнався через додаток «Дія», тому стверджує, що суд не переконався у дотриманні порядку повідомлення його, як відповідача про судовий розгляд справи, і позбавило його можливості захищати свої права та законні інтереси в суді та скористатися правами надані йому ч. 1 ст. 43 ЦПК України. Також, відповідач посилається на необґрунтованість розрахунку суми позову, який є боргом за кредитним договором, який повністю ним визнається, як і факт отримання ним кредиту, однак вважає, що сума штрафних санкцій : 5619,25 грн. сума заборгованості за відсотками, 1121,25 грн. комісія та 13000 грн. пеня є завищеними та неспівмірними з основним борговим зобов?язанням у сумі 6500 грн. та суттєво перевищують суму основного боргу і не відповідає принципу справедливості і розумності, як і сума витрат на правову допомогу у розмірі 4500 грн., яка є завищеною з урахуванням малозначності справи і розгляду справи у спрощеному позовному провадженні.

В судове засідання відповідач не з?явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання з перегляду заочного рішення суду повідомлявся належним чином, шляхом надіслання на його електронну адресу відповідного сповіщення (повідомлення).

В судове засідання представниця позивачів не з?явилась, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання з перегляду заочного рішення суду повідомлявся належним чином, шляхом надіслання на його електронну адресу відповідного сповіщення (повідомлення).

Дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, заяви про перегляд заочного рішення та письмових заперечень на заяву про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд встановив, що заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.12.2025 р., ухваленому у даній справі, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТВ «Деал фінанс груп» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26240,50 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 4500 грн.

Як вказано в описовій частині заочного рішення, у визначений визначений ухвалою суду від 14.10.2025 р., згідно з якою, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову не надав, хоча вказані матеріали позову та ухвалу суду у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, направлялись за останньою відомою позивачам та судові адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку та вказаної, яка підтверджується відповіддю ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області № 5188/23668 від 09.10.2025 р. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 08.01.2019 р. за адресою : АДРЕСА_1 та зворотним поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою».

В заяві про перегляд заочного рішення суду, відповідач - не зазначив жодних поважних обставин (причин), неподання відзиву з посиланням на відповідні докази та не вказав жодних належних та обґрунтованих заперечень щодо позовних вимог позивачів, обмежившись лише загальними фразами щодо незгоди з розрахунками позивачів з привооду штрафних санкцій : 5619,25 грн. сума заборгованості за відсотками, 1121,25 грн. комісія та 13000 грн. пеня та витрат на правову допомогу 4500 грн., не надавши при цьому суду своїх міркувань та розрахунків зменшених сум вказаних штрафних санкцій та правової допомоги, наполягаючи на їх неспівмірності та несправедливсті, що на думку суду, носить декларативний характер.

Відповідно до ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

При чому, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Натомість, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, а відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (Постанова ВС № 561/77/19 від 16.12.2020 р.) та аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач не заперечує факт отримання ним кредиту, погоджуючись з ним, як з боргом, який ним не сплачений відповідно до умов кредитного договору, яким передбачені і санкції за несвоєчасне повернення кредиту.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про не проживання за адресою реєстрації, на яку, згідно із законом направлялись матеріали позову, адже про факт свого не проживання ОСОБА_1 повинен був поставити до відома кредитора.

Так, здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач погодився з його умовами, вчинивши конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивачів за договором про надання кредиту, про що зазначив Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) вказавши, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

В Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 р. по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Відповідно до пункту 6.38. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 р. по справі № 227/3760/19-ц - у разі якщо договір виконувався обома сторонами то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним.

У своїй постанові № 916/2403/18 від 10.09.2019 р. ВС зробив висновки, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов?язку - може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 р. у справі № 911/3685/17.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові по справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, в нашому випадку, підписання Відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства (Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р.).

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові по справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р. вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Тобто, внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору, адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).

Наведені правові позиції Верховного Суду ґрунтуються на презумпції свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів.

Суд вважає, що в даній цивільній справі сторонами правовідносин було в належній формі погоджено строк кредитування, а нарахування заборгованості здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Отже, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору.

Відповідно до положення ст. 6 ЄКПЛ, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення в справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку, відповідачем не було подано до суду будь-яких належних та допустимих документальних доказів, які мають істотне та суттєве значення для правильного вирішення справи та які б не були враховані судом під час ухвалення судом заочного рішення або спростовують його висновки, а хибні твердження останньої є неспроможні з підстав, описаних вище в силу їх безпідставності, враховуючи суму витрат на правову допомогу.

За таких обставин, суд вважає, що вищезазначена заява про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.12.2025 року по даній справі є необґрунтованою, факти викладені в заяві недоведеними і голослівними, а обставини та доводи, на які посилається сторона відповідача надуманими та такими, що не знайшли свого відображення у матеріалах цивільної справи, і мають на меті лише затягування і зволікання виконання законного і обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 31.12.2025 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 27.01.2026 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Гандзій Д.М.