Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2655/25

Провадження № 2/439/372/26

10 лютого 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач: Заболотцівська сільська рада Львівської області,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Заболотцівської сільської ради Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом, ухвалив таке рішення.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: Заболотцівської сільської ради Львівської області, в яких просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , як на спадкове майно за заповітом.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця ОСОБА_3 . Після її залишилося спадкове майно. При своєму житті її покійна бабця ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Серед іншого, в склад спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , входить житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Такий житловий будинок знаходиться на території Заболотцівської сільської ради, Золочівського району, Львівської області.

Відповідно до довідки, яку видала Заболотцівська сільська рада, Золочівського району, Львівської області, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Відповідно до технічного паспорта житловий будинок обслуговування був побудований у 1932 році, в постійному користуванні для будівництва і даного будинку є земельна ділянка площею 0.11 га, яка на даний час не приватизована. Правовстановлюючі документи на даний житловий будинок відсутні, і, що підтверджується довідкою із Золочівського МЕТІ.

Частину спадщини, а саме житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вона успадкувала.

Спадкова справа № 138/2023 відкрита в Бродівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_3 на вищезазначене спадкове майно виключно на підставі заяви позивачки.

Частину спадщину, яка залишилась після смерті батька, позивачка успадкувала, а саме земельну ділянку.

На даний час вона є єдиним спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті її бабці ОСОБА_3 , оскільки інших осіб які б претендували на дане майно немає.

З приводу оформлення спадщини, а саме житлового будинку вона подала заяву у Бродівську державну нотаріальну контору, однак з цього приводу 24 грудня 2025 року приватним нотаріусом Квашею М.П. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва на спадкове майно за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Причиною відмови є те, що відсутні правовстановлюючі документи на даний житловий будинок.

Позивачка звертає увагу, що вона бажає реалізувати власні спадкові права.

Відтак, позивач мотивує, що з метою проведення належної правової процедури реалізації власних спадкових прав, він вимушений звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів зі дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явився. Від представника позивача адвоката Микитюка С.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі , позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити.

Відповідач участь свого представника під час судового засідання не забезпечив. Від представника відповідача: М. Дискант надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає повністю та просить суд такі задовольнити.

За змістом нормативних положень частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 100 липня 2023 року (а.с. 10)

Відповідно до виписки з погосподарської книги, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того за житловим будинком рахується земельна ділянка, площею 0,11 га (а.с.28)

Згідно із довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна за № 560 від 11 грудня 2025 року в КП ЛОР «Золочівське МБТІ» дані про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , - відсутні (а.с.17)

Згідно із технічним паспортом на будинок садибного типу від 01 грудня 2025 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , побудований в 1932 році, замовником технічної документації була ОСОБА_1 (а.с. 19-27).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 854/02-31 від 24 грудня 2025 року виданої приватним нотаріусом Квашею М.П., причиною відмови у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , була відсутність правовстановлюючих документів на даний житловий будинок (а.с.29).

ОСОБА_3 заповіла усе своє майно на користь ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом, який зареєстрований у реєстрі за номером: 3 від 05 березня 2009 року та посвідчений секретарем Підгорецької сільської сільської ради Львівської області (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серії НТО № 758627, ОСОБА_1 , успадкувала частину майна покійної ОСОБА_3 , а саме житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Мотиви суду.

За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), зокрема на підставі записів у по господарських книгах.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вимогами частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічні норми дублюються у нормі статті 5 Цивільного кодексу України, де вказується, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За правилами статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Нормативними приписами статті 1218 Цивільного кодексу України визначено, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).

Нормою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи питання визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з того, що позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом майна своєї баби ОСОБА_3 .

Житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_3 , що було встановлено судом та підтверджується випискою з погосподарської книги.

Спадкоємиця ОСОБА_1 вчинила дії для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її бабці ОСОБА_3 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини та часткового оформлення права власності на частину майна покійної.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , позивачці ОСОБА_1 було відмовлено, з огляду на те, що відповідно до довідки КП ЛОР «Золочівське МБТІ» право власності на зазначений будинок не зареєстровано.

Суд наголошує на тому, що позивач об`єктивно позбавлений можливості прийняти належну йому частину спадщини у позасудовому (нотаріальному порядку). Відтак, визнання права власності фактично є винятковим способом захисту прав позивача.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що сторони не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивача; те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Заболотцівська сільська рада Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Золочівський район, село Заболотці, вулиця Шевченка, будинок 12, .

Суддя Б.М. Петейчук