Справа № 2/714/52/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Єфтемій С.М.
за участю: секретаря судових засідань Постевка А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки адвокат Янчук Л.І. звернулася до суду із вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що баба позивачки ОСОБА_2 , за життя, у АДРЕСА_1 було побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв ОСОБА_3 син спадкодавця та відповідно батько позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки помер.

Позивачка як єдина спадкоємиця за заповітом спадщину після смерті батька прийняла своєчасно та звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Тому, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

Представник позивачки ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилася, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує які просила задовольнити.

Острицька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила. Однак від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Щодо задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечують.

Суд, дослідивши письмові матеріали, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, по АДРЕСА_1 розташовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно даних погосподарської книги Остицької сільської ради Цуренського старостинського округу № 1, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за ОСОБА_2 з 1982 року.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

У 1966 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1982 року в сільській раді за ОСОБА_2 , то з того часу остання була власником цього житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, про що свідчать письмові докази наявні у матеріалах справи.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, в т.ч. і на житловий будинок.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України).

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як випливає з по господарських книг Цуренського старостинського округу №1 Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, домоволодіння яке розташоване в АДРЕСА_1 відносилося до категорії робочого двору у якому станом на 1991 рік були зареєстровані ОСОБА_2 як голова двору, її син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто позивачка по справі, які також були зареєстровані та проживали на момент смерті ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 батько позивачки, після смерті матері ОСОБА_2 до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Цуренської сільської ради 16 грудня 2004 року, зареєстрованим в реєстрі за № 05, згідно за яким ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_3 усе належне йому майно, не звертався.

Обставини того, що ОСОБА_3 - батько позивачки являється сином померлої ОСОБА_2 також було встановлено рішення Герцаївського районного суду від 17 грудня 2024 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 , належне їй майно фактично прийняв у спадщину його син ОСОБА_3 , хоча юридично на себе його не оформив. Разом із тим, він вважається таким, що прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Цуренської сільської ради Герцаївського (нині Чернівецького) району Чернівецької області 01 червня 2009 року, зареєстрованим в реєстрі за № 15, ОСОБА_3 , мешканець с. Маморниця Герцаївського району заповів ОСОБА_1 позивачці, усе належне йому на день смерті майно.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 26 травня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом щодо майна яке залишилося після смерті батька.

ОСОБА_5 дружина померлого ОСОБА_3 , 26 травня 2024 року подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини.

Інших спадкоємців які би мали право на спадщину в т.ч. і обов`язкову частку, після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено.

За постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І. із. від 29 січня 2025 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , з підстав відсутності правовстановлюючих.

Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 на момент смерті належав спірний житловий будинок та в порядку спадкування перейшов до її сина ОСОБА_3 , а позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті батька, але не може оформити спадкові права на нього з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинок, то її вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1

Отже, відповідно до встановлених судом обставин, суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню

На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 лютого 2025 року.

Суддя