Справа № 287/160/26
провадження 2-н/287/134/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Нижник Г.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», представник заявника Василенко Анастасія Миколаївна про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» через свого представника Василенко А.М. звернулося до Олевського районного суду Житомирської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ. У вказаній заяві заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у розмірі 29629,38 грн. та судового збору у розмірі 332,80 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано судді Нижнику Г.П.

12.02.2026 на запит суду від Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .

Підставою для звернення ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до суду із заявою про видачу судового наказу заявник зазначає наявність заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до п. 1.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним договором приєднання у розумінні ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 4 розд. III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 , для приєднання до умов договору постачання природного газу побутовий споживач подає постачальнику заяву-приєднання, підписану особисто або уповноваженою ним особою.

У заяві про видачу судового наказу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зазначає, що боржник ОСОБА_1 споживала природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.05.2022 по 31.12.2025, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 29629,38 грн.

На підтвердження правомірності постачання природного газу заявник посилається на те, що боржник, фактично споживаючи природний газ за вказаною адресою, вчинив дії, які свідчать про акцептування умов публічного договору постачання природного газу.

З огляду на наведене, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ та судового збору.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 167 ЦПК України, розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України,судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 1 ст. 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Пунктами 3,4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (втому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 66, 67, 162 ЖК України передбачено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Окрім цього, заявник не надав належних та допустимих доказів про право власності ОСОБА_1 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Як установлено судом під час дослідження матеріалів заяви про видачу судового наказу, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», звертаючись із вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, не додало до заяви належного та обов`язкового для розгляду такого виду вимог документа, а саме копії договору, укладеного у письмовій (у тому числі електронній) формі, на підставі якого заявлено вимогу про стягнення грошової заборгованості.

Натомість до заяви долучено лише бланк Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та бланк заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Разом із тим зазначені бланки не містять персональних (анкетних) даних боржника ОСОБА_1 , не підписані нею, відсутній як власноручний підпис, так і електронний підпис, а також не зазначено дату їх укладення чи приєднання до умов договору.

Крім того, надана інформація щодо особового рахунку № НОМЕР_1 сама по собі не підтверджує факту існування між заявником та боржником договірних правовідносин, у тому числі з урахуванням частки у праві власності, та не може вважатися належним доказом укладення договору у письмовій (електронній) формі. Зазначена інформація не замінює собою копію договору, на підставі якого заявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Також заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичне користування ОСОБА_1 послугами з постачання природного газу за вказаною адресою, а відтак - виникнення у заявника права грошової вимоги саме до цієї особи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України наявні правові підстави для відмови у видачі судового наказу.

Оскільки суддею відмовлено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу, тому, керуючись положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України, сплачена сума судового збору заявнику не повертається. Водночас, у разі пред`явлення заявником позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч.3 ст. 163, ч.2 ст.164, п.1 ч.1 ст.165, ч.2 ст.167, ст.258, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», представник заявника Василенко Анастасія Миколаївна про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ - відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г. П. Нижник