Справа № 127/2025/26
Провадження 2/127/477/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд якої відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 26.01.2026, зокрема, було запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи.

05.02.2026 на електронну адресу суду від імені відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Підчас вивчення вищевказаного відзиву судом встановлено його невідповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства України, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань; заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі; у випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі; заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ЦПК України відзив підписується відповідачем або його представником.

Судом встановлено, що вищевказаний відзив надійшов на електронну пошту Вінницького міського суду Вінницької області без його скріплення електронним цифровим підписом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із ч. 5, ч. 6 та ч. 8 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Використання електронного підпису врегульоване Законом України «Про електронні довірчі послуги». Так, ч. 2 ст. 17 вказаного закону, встановлено, що електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання електронних даних за участю третіх осіб, може здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без їх використання.Законом може встановлюватися обов`язковість використання кваліфікованих електронних довірчих послуг в інших сферах суспільних відносин.

Подані в електронній формі процесуальні заяви вважаються належним чином підписані у разі їх скріпленням електронним цифровим підписом.

На вищевикладене також звернув увагу Верховний Суд в постанові від 03.05.2022 по справі № 205/5252/19.

Крім того, чинне процесуальне законодавство не забороняє учаснику справи (фізичній особі) звернутися з процесуальними документами до суду шляхом направлення їх на офіційну електронну адресу суду. Однак, з обов`язковим скріпленням їх власним електронним цифровим підписом учасника справи. На що також звернув увагу Верховний Суд в постанові від 30.03.2021 по справі № 530/544/16.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Із відзиву вбачається відсутність його скріплення ОСОБА_1 власним електронним цифровим підписом, що в свою чергу, унеможливлює встановлення чи є даний відзив волевиявленням саме цієї особи, не дозволяє однозначно ідентифікувати особу, яка склала такий документ, та не може свідчити про відповідальність такої особи за його зміст.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відзив поданий від імені ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 178 та ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Водночас, 09.02.2026 засобами поштового зв`язку на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 05.02.2026, поданий 05.02.2026 на електрону адресу суду.

Однак, у порушення вимог ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву, поданого як на електронну адресу, так і поштову адресу суду, відповідачем не надано підтверджуючих документів про його надіслання (надання) позивачу. При цьому, порядок подання заяв по суті справи було роз`яснено судом учасникам справи в ухвалі від 26.01.2026. Прийняття відзиву до розгляду судом без ознайомлення з його змістом позивача, суд вважає порушенням прав останнього.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., п. 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», п. 63).

За приписами процесуального закону суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У той же час, як вже зазначено вище, відповідачем не подано до суду доказів направлення позивачу відзиву, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника провадження можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Отже, відповідач не виконав вимоги ЦПК України у частині направлення відзиву позивачу.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Системний аналіз положень ст.ст. 174, 178 і 278 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання учасником справи відзиву без додержання вимог ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, суд долучає відповідний відзив та додані до нього докази до матеріалів справи, проте не приймає до розгляду, про що постановляє відповідну ухвалу.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості повернення судом відзиву та доданих до нього доказів, поданих без додержання вимог ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, тому правових підстав їх повернення відповідному учаснику справи суд не має.

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на те, що відповідачем не подано до суду доказів, що підтверджують направлення іншому учаснику справи відзиву, суд залишає його без розгляду.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, в ухвалі від 17.11.2022 у справі № 640/24955/19.

Враховуючи те, що у суду наразі відсутні відомості про отримання відповідачем ухвали суду від 26.01.2026, що впливає на встановлення дотримання строку подання відзиву, суд роз`яснює, що відповідач не позбавлений права повторно подати відзив та докази в порядку і строк, встановлений судом ухвалою від 26.01.2026. Також суд звертає увагу, що докази по справі подаються в порядку і строк, визначеніст.ст. 83, 95 ЦПК України. У разі пропуску процесуального строку, встановленого судом, учасник справи має право звернутись до суду в порядку визначеному ст. 127 ЦПК України із відповідною заявою про продовження такого строку для вчинення відповідної процесуальної дії.

Керуючись ч. 4 ст. 12, ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ст. 174, ч. 2, ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178, 182-183, 258-261, 278, 279, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відзив ОСОБА_1 від 05.02.2026 - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена 10.02.2026.

Суддя