Справа № 626/3011/25
Провадження № 2/626/124/2026
10.02.2026 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Івашкіній Т.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансовакомпанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,
ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що 04.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №8795090, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, а останній зобов`язався повернути кредит.
Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, передбачені ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням. Підтвердженням укладення ОСОБА_1 даного договору є також Анкета-заява позичальника на кредит №8795090 від 04.01.2023 року, що заповнена ОСОБА_1 .
Між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №95-МЛ від 27.04.2023 року, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги, в тому числі, за кредитним договором №8795090 від 04.01.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Берестинського районного суду Харківської області від 04.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності; проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 04.01.2023 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 8795090, відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5000 гривень; кредит надано на 100 днів з 04.01.2023 року і складається з пільгового та поточного періодів. Дата остаточного погашення заборгованості 14.04.2023 року (а.с. 17-23).
Відповідно до п.1.5.1 договору про споживчий кредит №8795090 від 04.01.2023 року комісія за надання кредиту становить 950 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно п.п. 1.5.2, 1.5.3 вказаного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 2.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.
Згідно п.3.2.6 кредитного договору №8795090 від 04.01.2023 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору безготівково на рахунок з використанням карти 414949*02.
Згідно платіжного доручення 90603245 від 04.01.2023 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти в розмірі 5000 гривень 00 копійок на умовах договору № 8795090 на рахунок відповідача ОСОБА_1 (а.с. 25 на звороті).
Факт перерахування 04.01.2023 року позивачем по справі на користь відповідача грошових коштів підтверджується також листом АТ КБ «Приватбанк» від 30.01.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260127/130496-БТ.
ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на адресу ОСОБА_1 було направлено претензію № 22679746 від 12.09.2025 року про необхідність виконання зобов`язань за кредитним договором № 8795090 від 04.01.2023 року (а.с 34 на звороті).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Як встановлено в ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.
Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір про споживчий кредит № 8795090 від 04.01.2023 року укладений сторонами в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, зокрема, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину.
Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 уклала із ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 8795090 від 04.01.2023 року відповідно до визначеної Законом України «Про електронну комерцію» процедури, здійснила його підписання із застосуванням одноразового ідентифікатора та отримав кошти в кредит.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що права вимоги за договором про споживчий кредит №8795090 від 04.01.2023 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Мілоан» на підставі договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023 року перейшли до позивача по справі - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
Відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит № 8795090 від 04.01.2023 року щодо повернення кредитних коштів, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, з урахуванням чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження розміру витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року (а.с.37), акт наданих послуг правничої допомоги №946 від 05.09.2025 року (а.с.37 на звороті), детальний опис наданих послух до акту №946 від 05.09.2025 року за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 20.08.2025 року (а.с.22), зі змісту яких вбачається, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги у складає 8000 грн.00 коп.
Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22).
Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, отже із нього на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Керуючись ст.ст.4,19,81,89,141,259,263,264,265, 280-282 ЦПК України,-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складений 10 лютого 2026 року.

Суддя