РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 січня 2026 року

м. Рівне

Справа № 562/2031/25

Провадження № 22-ц/4815/507/26

Рівненський апеляційний суд в складі Гордійчук С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,

в с т а н о в и в :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Дата складання повного тексту рішення 13 листопада 2025 року.

24 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на вказане рішення суду, однак у скарзі не порушено питання про поновлення строку апеляційного оскарження на судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Частиною 2 ст. 354 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що перебіг строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду без подання заяви про поновлення строку на його оскарження розпочався 14 листопада та закінчився 13 грудня 2025 року.

Скаржник вказує у апеляційній скарзі про те, що рішення суду отримано 25 листопада 2025 року, однак підтвердження про отримання не надає.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання позивачем копії рішення у справі.

Таким чином, ОСОБА_1 маючи право на поновлення строку на апеляційне оскарження не заявляє відповідного клопотання із зазначенням підстав для його поновлення та не надає будь-яких підтверджень про отримання рішення суду.

З огляду на наведене, вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху до усунення вказаних недоліків у встановлений строк.

Апеляційна скарга містить також клопотання про звільнення від сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та у розмірі.

Суд вважає, що клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначена норма закріплює дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків в банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.

Верховний Суд неодноразово зауважує, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд не бере до уваги подану апелянтом відомість про загальний річний дохід ОСОБА_1 за 2024 рік, оскільки сама по собі інформація про розмір доходів, які підлягають оподаткуванню та обліковуються органами ДПС, не може свідчити про скрутне матеріальне становище заявника та відсутність будь-яких інших доходів.

Разом з тим, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що отримує пенсію в розмірі 3156,00 грн.

Скаржник, подаючи клопотання про звільнення його від сплати судового збору, не долучив будь-яких інших доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору (документи про рівень доходу; документи про заборгованість перед іншими особами, наприклад за комунальні послуги; документи про стягнення заборгованості у межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців; довідка про склад сім`ї; банківські документи про відсутність на рахунку коштів; довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Наведені доводи щодо звільнення позивача від сплати судового збору не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють його сплату.

Отже, скаржником не було долучено до апеляційної скарги будь-яких інших доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору, або доказів про те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позивач оскаржує позов у повному обсязі, де ним було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, а тому скаржнику необхідно було сплатити за апеляційне оскарження судового рішення судовий збір у розмірі 3633 гривні 60 копійок (1211,20+1211,20=2422,40*150%) за такими реквізитами: рахунок для зарахування надходжень по коду класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050): Рахунок отримувача: UA0017527, Отримувач: ГУК у Рівен.обл/Рівнен.міс.тг/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат), МФО: 899998.

При заповненні платіжного документа у графі "код" платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою зазначається ідентифікаційний код, у разі його відсутності в зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

У призначенні платежу платник судового збору повинен вказати"Судовий збір за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ".

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і1 77 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В зв`язку з наведеним апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року підлягає залишенню без руху до усунення вказаних недоліків у встановлений строк.

Керуючись ст.ст. 185,356,357 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк, з дня одержання копії цієї ухвали, для надання Рівненському апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення та надати в зазначений строк оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 3633,60 гривень.

У разі невиконання вказівок судді апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Гордійчук С.О.