КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/12429/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2834/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Аксьонової Н.М., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про видачу дубліката виконавчого листа, виданого для примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 2-830-1/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, третя особа Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - Дзина О.Є. звернулася до суду з заявою, в якій просила видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-830-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором для пред`явлення до виконання (а.с. 1-6).

В обґрунтування заяви зазначила, що 12 лютого 2010 року Солом`янським районним судом м. Києва було винесено рішення по цивільній справі № 2-830-1/10, яким задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 у розмірі 128 535,17 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 020 569,15 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пов`язаного з розглядом цивільної справи у розмірі 120,00 грн.

На підставі вищезазначеного рішення, Солом`янським районним судом м. Києва 09 квітня 2010 року було видано виконавчий документ № 2-830-1/10 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості у розмірі 128 535,17 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 020 569,15 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пов`язаного з розглядом цивільної справи у розмірі 120,00 грн.

Представником ПАТ «УкрСиббанк» виконавчий документ № 2-830-1/10, виданий 09.04.2010 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості у розмірі 128 535,17 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 020 569,15 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пов`язаного з розглядом цивільної справи у розмірі 120,00 грн. було пред`явлено на примусове виконання до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі якого було відкрито ВП 20594326.

20 вересня 2012 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 6-916/12 задоволено заяву ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» у виконавчому провадженні про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 1 020 569,15 грн.

25 липня 2024 року за вих. №733470/4 представником ТОВ «Кей-Колект» було подано до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якою просили винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання по виконавчому провадженню № 20594326 та відповідно направити оригінал виконавчого листа № 2-830-1/10 виданого 09 квітня 2010 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», на адресу стягувача ТОВ «Кей-Колект»: 01103, м. Київ, Печерський р-н, вул. Менделєєва, буд. 12, офіс 94/1.

02 серпня 2024 року керівником Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було повідомлено представника ТОВ «Кей-Колект» про те, що у справі виконавчого провадження ВП № 20594326 відсутній оригінал виконавчого листа № 2-830-1/10 виданий 09 квітня 2010 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», та відповідно повернути його не можуть, що підтверджується Актом про відсутність документів від 05 серпня 2024 року.

За час примусового виконання виконавчого провадження № ВП 20594326 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект», кошти на рахунки стягувача не надходили.

Таким чином, втрата виконавчого листа відбулась поза волею стягувача, а рішення залишається невиконаним (а.с. 1-6).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року у задоволенні заявиТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості - відмовлено (а.с. 39-43).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 23 вересня 2025 року представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - адвокат Пилипенко С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення про задоволення вказаної заяви про видачу дублікату виконавчого листа (а.с. 47-48).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що оскаржувана ухвала ухвалено постановлена без належного з`ясування дійсних обставин справи та дослідження і оцінки наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявником в якості доказу його втрати була надана копія акту про відсутність документів від 05 серпня 2024 року, складеного посадовими особами Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

Верховний Суд у постанові від 18.11.2020 р. по справі № 263/4331/18 дійшов висновку, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та органі Державної виконавчої служби, свідчить про те, що його було втрачено, тому акт про відсутність виконавчого документа, складений посадовими особами державної виконавчої служби у якій він перебував на виконанні є належним доказом його втрати.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що строк пред`явлення виконавчого документа становить три роки для судових рішень та інших виконавчих документів, за винятком постанов у справах про адміністративні правопорушення, строк яких становить три місяці, а також документів, що видані на підставі рішень про стягнення державою або державними органами, які мають строк три місяці. Цей строк переривається пред`явленням документа до виконання, частковим виконанням рішення боржником або наданням судом відстрочки/розстрочки, після чого перебіг строку поновлюється і не зараховується час, що минув до переривання. Після повернення виконавчого документа стягувачу, його можна повторно пред`явити протягом трьох років з дня повернення.

Зважаючи на те, що виконавчий лист виданий для примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 2-830-1/10 до теперішнього часу перебуває на виконанні в Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № 20594326, що вбачається з акту про відсутність документів від 05 серпня 2024 року та витягу АСВП доданого до заяви про видачу його дублікату, висновок суду про неможливість встановлення чи не пропущено заявником (стягувачем) строк пред`явлення його до виконання є помилковим, оскільки перебуваючи на виконанні, сплив такого строку навіть не розпочався (а.с. 47-48).

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засіданні представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - адвокат Пилипенко С.В. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Так про розгляд справи апеляційним судом 12 лютого 2026 року АТ «Укрсиббанк», Обухівський ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління МЮ України були сповіщені 03 грудня 2025 року, кожен окремо, повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. Повідомлення відповідача ОСОБА_1 повернулось з відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання(перебування) від вказаної особи до суду не надходили (а.с. 68-79, 97).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 2-1081/2009.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 08 січня 2020 року у справі № 760/6367/18, від 08 січня 2020 року у справі № 2-5171/10 та від 13 січня 2020 року у справі № 2-12454/10, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно положеннями частин 5, 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, набравшого чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Звернувшись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа представник ТОВ «Кей-Колект» просила видати дублікат виконавчого листа у справі №2-830-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь заборгованості за кредитним договором для пред`явлення до виконання, посилаючись на те, що виконавчий лист втрачено внаслідок обставин, не залежних від волі заявника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року у справі № 2-830-1/10 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 у розмірі 128535 долар США 17 цента, що за курсом НБУ становить 1020569 грн 15 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 1700 грн та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, пов`язаного з розглядом цивільної справи у розмірі 120 грн. (а.с. 31).

Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2012 року у справі № 6-916/12 замінено стягувача - з ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Кей Колект» у виконавчому провадженні про стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 1 020 569,15 грн. (а.с. 15).

Згідно з актом про відсутність документів від 05.08.2024 року, складеного у присутності начальника Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Гаврилюка О.С., заступника начальника Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Зеленевича О.В., головного державного виконавця Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Сем`янкової М.Ю. про те, що в ході перевірки паперових носіїв виконавчого провадження № 20594326, що перебуває на примусовому виконанні в Обухівському відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ), відсутній виконавчий лист № 2-830-2/10 від 09.04.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 1020596,15 грн. (а.с. 17).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, на час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді виконавче провадження № 20594326 відносно ОСОБА_1 відкрито (дата відкриття - 15.06.2010 року) (а.с. 19).

Однак, стягувачем не доведено наявність поважних причин для видачі дубліката виконавчого документа, оскільки наявне відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року у справі № 2-830-1/10, а відтак, відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заявником надано належні докази щодо втрати виконавчого листа оскільки акт про відсутність документів від 05.08.2024 року, складений у присутності начальника Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Гаврилюка О.С., заступника начальника Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Зеленевича О.В., головного державного виконавця Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Сем`янкової М.Ю. про те, що в ході перевірки паперових носіїв виконавчого провадження № 20594326, що перебуває на примусовому виконанні в Обухівському відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ), відсутній виконавчий лист № 2-830-2/10 від 09.04.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 1020596,15 грн., не є належним та достовірним доказом того, що оригінал виконавчого листа по справі № 2-830-1/10 в рамках виконавчого провадження № 20594326 втрачений.

При цьому, суду не надано будь-яких доказів щодо безумовної втрати виконавчого листа та (або), що виконавчий лист не було завантажено до Автоматизованої системи виконавчого провадження, за яким за даними АСВП станом на час розгляду вказаної справи апеляційним судом відкрито виконавче провадження № 20594326 за виконавчим листом № 2-830-2/10 від 09.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 1020596,15 грн. (а.с. 98).

Встановивши, що стягувачем не доведено наявність поважних причин для видачі дублікату виконавчого документу, оскільки наявне відкрите виконавче провадження № 20594326 відносно ОСОБА_1 з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року у справі № 2-830-1/10, по якому виконавцем в рамках виконавчого провадження здійснюються виконавчі дії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі № 310/1626/20 (провадження № 61-17993св23).

Таким чином, на підставі ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала суду підлягає зміні, шляхом викладення її мотивувальної частині в редакції цієї постанови.

Проте таке судове рішення, на думку колегії суддів, не перешкоджає стягувачу у випадку встановлення і надання об`єктивних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, заявляти про видачу його дублікату встановленим порядком.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» - задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року - змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 13 лютого 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов