Справа № 358/63/26 Провадження № 2-н/358/25/26
УХВАЛА

(про відмову у видачі судового наказу)

12 лютого 2026 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Буравова К.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати електричної енергії,-

УСТАНОВИЛА:

До Богуславського районного суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400252209 від 01.01.2019, за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 7 062,88 грн та судові витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.01.2026 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання.

Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо: 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Форма та зміст заяви про видачу судового наказу передбачені ст.163 ЦПК України.

Згідно з п.п. 3,4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

20.01.2026 на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддя звернулася до відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1

11.02.2026 до суду надійшла відповідь на запит за № 23-23/434/26 від 09.02.2026, з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З поданої заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії відповідно до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400252209 від 01 січня 2019 року.

На підтвердження безспірності заборгованості заявник долучив до заяви про видачу судового наказу додатки, а саме: копію тексту публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, копію комерційної пропозиції «ПОБУТ» (Додаток № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), особовий рахунок № НОМЕР_1 , копію рахунку за електроенергію № за березень 2024 року від 31.03.2024, копію рахунку за електроенергію за вересень 2024 року від 07.10.2024 та довідку про звірку взаєморозрахунків на особовому рахунку № НОМЕР_1 від 06.01.2026.

Таким чином, заявник надав суду як письмовий доказ копію договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є Додатком №6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, і розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Київська обласна ЕК», посилаючись на те, що вказаний договір укладений з боржником шляхом приєднання боржника до умов цього договору у зв`язку із фактичним споживанням ним електричної енергії.

Так, відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Як вбачається з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів. Індивідуальний договір про надання послуг з постачання та розподілу природного газу, послуг з постачання та розподілу електричної енергії укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги.

Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ч. ч. 2, 7 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч.1, ч.4 ст.63 вказаного Закону універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим не побутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому не побутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Як зазначено у ч.2 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

За змістом п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п.7 вказаної постанови договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно з п.1.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, копія якого додана до заяви, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг і укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком № 2 до цього договору.

Таким чином, копія договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеного на офіційному веб-сайті постачальника, за відсутності підписаної споживачем заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, не є договором, укладеним із споживачем в письмовій формі.

При цьому, всупереч доводам заявника, сам факт акцептування договору споживачем шляхом фактичного отримання послуг не є укладенням договору у письмовій формі та не замінює вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України щодо змісту заяви у наказному провадженні. Зазначена норма прямо передбачає, що до заяви про видачу судового наказу повинна бути додана копія договору, укладеного саме у письмовій (у тому числі електронній) формі відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд також звертає увагу, що подані заявником виписки з особового рахунку щодо нарахувань за житлово-комунальні послуги складені ним в односторонньому порядку, без участі споживача, та не містять показників засобів обліку, на підставі яких здійснювалися відповідні нарахування. За таких обставин вони не можуть вважатися належними й достатніми доказами фактичного отримання споживачем послуг. Крім того, матеріали справи не містять жодних квитанцій чи інших документів, які б підтверджували оплату споживачем виставлених заявником рахунків.

Крім того, заявником не додано документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо наявності правового зв`язку між боржником та об`єктом нерухомого майна, по якому здійснено нарахування заборгованості за спожиту електроенергію.

Судом встановлено, що ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , тобто відмінною від адреси реєстрації боржника.

При цьому, до заяви не додано жодного доказу, який би свідчив, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та/або користується послугами ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» за вказаною вище адресою.

За таких обставин, з огляду на відсутність належних доказів, що підтверджують споживання електричної енергії боржником за зазначеною адресою, суд відмовляє ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» у видачі судового наказу.

Проаналізувавши матеріали поданої заяви, вбачається, що пред`явлені заявником вимоги належним чином не обґрунтовані та до заяви не додано належних доказів, які такі вимоги підтверджують.

Проте необхідно зазначити, що відсутність договору, укладеного в письмовій формі, не перешкоджає постачальнику заявити позовні вимоги до споживача і під час розгляду справи доводити факт укладення договору споживання електричної енергії, а обов`язковою умовою для видачі судового наказу є надання копії договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, що передбачено п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України. Наказне провадження, в порядку якого заявник звернувся за вирішенням своєї вимоги до боржника, є документарною процедурою захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги якого до боржника щодо стягнення грошових коштів ґрунтуються на безспірних документах, яке здійснюється за відсутності спору шляхом видачі судового наказу.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для видачі судового наказу про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, оскільки заявником в порушення вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви не додано копії договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі з боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії.

При цьому відповідно до ч. 2 ст.161 ЦПК України заявник має право звернутися до суду з визначеними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, заява подана з порушення вимог статті 163 ЦПК, а також якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Одночасно суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України у випадку відмови у видачі судового наказу заявник має право звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, або звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Заявником до заяви про видачу судового наказу додано платіжну інструкцію про сплату судового збору № 4680 від 13.01.2026 на суму 332 гривні 80 копійок. Судовий збір зараховано в дохід державного бюджету.

Згідно правил частини 2 статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 164,165, 167 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати електричної енергії.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Копію ухвали надіслати заявнику.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України ухвалу про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К. І. Буравова