Справа № 953/9095/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Панченко Л.В.

розглянув у відкритому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ "ФК "ЕЙС" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 951215480 від 11.06.2019 у розмірі 16 041,00 грн. Також просить стягнути судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 справу передано для розгляду судді Вітюку Р.В.

Суд ухвалою від 05.09.2025 відкрив спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначив судове засідання.

Розгляд справи неодноразово відкладався, у зв`язку з клопотанням відповідачки щодо можливого урегулювання спору.

05.02.2026 представник позивача - Поляков О.В. подав заяву, в якій просив закрити провадження у цивільній справі № 953/9095/25; повернути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Заява мотивована тим, що на момент подачі заяви про закриття провадження між сторонами відсутній предмет спору. Посилаючись на положення статті 255 ЦПК України та у зв`язку з відсутністю предмета спору просить закрити провадження у справі. Крім того, посилаючись на положення статті 255 ЦПК України та Закон України "Про судовий збір" просить повернути судовий збір.

12.02.2026 від відповідачки надійшла заява, в якій вона просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Сторони повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання своєчасно та належним чином. Заяв та клопотань щодо неможливості розгляду справи до суду не надходило.

Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, ураховуючи належне повідомлення учасників справи, дійшов висновку про можливість розгляду поданих клопотань у їх відсутність.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подану заяву позивача та матеріали справи, дійшов висновку щодо наявності підстав для її часткового задоволення та задоволення заяви відповідачки з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20).

Тобто, закриваючи провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, суд повинен перевірити чи дійсно такий відсутні, чи не залишилося між сторонами неврегульованих питань.

Так, відповідачем до матеріалів справи долучено три платіжні інструкції, згідно з якими: платник: ОСОБА_2 , отримувач: ТОВ "Фінансова Компанія "ЕЙС", реквізити отримувача: UA0000013, сума платежу: 8 487,80 грн (у трьох інструкціях), призначення платежу: "за договором № 961215480 від 11.06.2019, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ". Ураховуючи дані платіжних інструкцій загальна сума сплачена відповідачем ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) складає 25 463,40 грн.

Отже, відповідач надав докази виконання зобов`язань у повному обсязі (заявлено до стягнення 16 041,00 грн, сплачено 25 463,40 грн), невиконання яких слугували підставою для звернення з позовом. Наведені обставин також підтверджується заявою позивача, у якій він зазначив про відсутність предмету спору.

Враховуючи викладене, надані стороною докази на підтвердження вказаних у заяві обставин, задоволення позовних вимог відповідачем після порушення провадження у справі, суд дійшов висновку, що предмету спору у цій справі відсутній унаслідок задоволення їх відповідачкою після пред`явлення позову, а тому наявні підстави для задоволення клопотання в частині закриття провадження.

Щодо повернення судового збору

Відповідно до частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Представник позивача просить повернути сплачений судовий збір, посилаючись на пункт 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Водночас відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову (аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц).

Тобто, наведеною нормою передбачено окремі випадки відшкодування понесених судових витрат у випадках закриття провадження у справі, зокрема, у разі коли позивач не підтримує свої вимоги, у зв`язку з їх задоволення відповідачем.

Суд виходить зі змісту поданої заяви, а саме: по-перше, ініціатором (заявником) закриття провадження є позивач, а також відповідачка; по-друге, підставою закриття провадження є задоволення відповідачкою позовних вимог після пред`явлення позову; по-третє, згідно з наданими відповідачем доказами погашення заборгованості вбачається, що відповідачка погасила заборгованість навіть у більшому розмірі (позов заявлено у розмірі 16 041,00 грн, погашено 25 463,40 грн). Тобто обставини підпадають під правове регулювання, передбачене частиною третьою статті 142 ЦПК України.

Відповідно, за вказаного правового регулювання позивач може ініціювати питання відшкодування понесених витрат з відповідачки (друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України). Однак позивач указаного питання не порушував перед судом.

Отже, враховуючи конкретні наведені обставини, суд виходить з того, що (І) клопотання про закриття провадження у справі ініційоване позивачем та вдповідачкою, (ІІ) підлягає задоволенню з підстав відсутності предмета спору, оскільки відповідачка після відкриття провадження (пред`явлення позову) задовольнила вимоги позивача, відповідно, (ІІІ) такі відносини урегульовано частиною третьою статті 142 ЦПК України, за якою позивач має право на відшкодування витрат за рахунок відповідача, а не шляхом повернення коштів з державного бюджету. При цьому з наданих суду платіжних інструкцій вбачається урегулюванням сторонами й інших питань, що виникли окрім кредитної заборгованості, оскільки сума сплати перевищує розмір заявлених позовних вимог.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача в частині повернення судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 142, 255, 256, 259 261, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" про закриття провадження задовольнити частково.

2. Клопотання відповідачки про закриття провадження задовольнити.

3. Провадження у цивільній справі № 953/9095/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

В іншій частині вимог позивача відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ВІТЮК