Справа № 303/4981/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Райко Василь Васильович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2025 року у складі судді Полянчука Б.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Баранова Жанна Володимирівна, Друга мукачівська державна нотаріальна контора про скасування рішення нотаріуса,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Баранова Жанна Володимирівна, Друга мукачівська державна нотаріальна контора про скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса.

Позовні вимоги мотивовано тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 побудований її батьками у 1988 році. Після смерті у 2014 році її батька - ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина цього будинку належить відповідачці як частка дружини у спільній сумісній власності подружжя. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є вона та ОСОБА_2 , яка доводиться їй мамою, а спадкодавцю - дружиною.

Вказувала, що позивач єдина зі спадкоємців прийняла спадщину, оскільки на час смерті батька проживала та була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, а відповідач відмовилася від своєї 1/4 частки у спадщині на її користь.

22.07.2022 ОСОБА_2 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом про виселення її з будинку АДРЕСА_1 . З доданого до позовної заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 05.03.2021 ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на цілий будинок АДРЕСА_1 . Вважала, що реєстрацію права власності за відповідачем проведено з порушенням передбаченого законом порядку. Крім того, реєстрація права власності на цілий будинок позбавили її права власності на 1/2 його частину.

Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд скасувати рішення приватного нотаріуса Закарпатської області Баранової Ж.В. про державну реєстрацію за ОСОБА_2 прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56952142 від 05 березня 2021 року 11:33:21 щодо реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Райко Василь Васильович, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що предметом доказування у цій справі є факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , так як цей факт доказуванню не підлягає, оскільки він вже встановлений та зареєстрований державним нотаріусом Шпеник М.Ю., відповідно до її дискреційних повноважень, наслідком якого є відкриття спадкової справи. Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надала суду належні та допустимі докази порушення її прав неможливості оформити спадщину, тобто не надала суду доказів відмови державного нотаріуса Шпеник М.Ю. в оформленні їй спадщини, є помилковими, адже приватний нотаріус Баранова Ж.В. вже оформила за відповідачем право власності на спірне майно, відтак висновок державного нотаріуса Шпеник М.Ю. може бути тільки один відмова у вчиненні нотаріальної дії. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на допущені приватним нотаріусом Барановою Ж.В. порушення, зокрема проведення реєстрації права власності за відсутності всіх документів, передбачених статтею 27 Закону №1952-IV та пункту 66 Порядку державної реєстрації, та не застосував положення закону, який підлягав застосуванню, зокрема ст.ст.23,24,27 Закону №1952-IV, чим порушив норми матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Білей Світлана Василівна, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Баранова Жанна Володимирівна просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Райко В.В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідачки - адвокат Білей С.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено прийняття нею спадщини за померлим батьком, недоведеності порушення її прав, та відсутності підстав для скасування оспорюваного рішення державного реєстратора приватного нотаріуса.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки вони не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи установлено, що відповідачка ОСОБА_2 02.03.2021 подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.88).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23.02.2021 встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1115 га, кадастровий номер :11:102:0144 на підставі рішення Івановецької сільської ради від 26.01.2021 (а.с. 89).

Рішенням № 54 від 26.01.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1115 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1 (а.с. 90).

Відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 житловий будинок літ. А побудовано у 1983 році, гараж з надбудовою літ. Б. - 1990 році, літня кухня літ. В - 1984 році, господарська будівля літ. Г - 1985 році, вбиральня літ. Д - 1985 році. (а.с. 91 - 97).

У інформаційній довідці № 52 від 26.02.2021 Мукачівське районне БТІ та експертної оцінки повідомило, що згідно архівних матеріалів право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.98).

05 березня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Барановою Ж.В. Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56952142, яким державний реєстратор вирішив: провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :11:102:0144 за суб`єктом: ОСОБА_2 , податковий номер/серія, номер паспорта/ НОМЕР_1 /ВО297838/. Відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна (а.с. 105).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 02.03.2021. Державний реєстратор: приватний нотаріус Баранова Ж.В., Мукачівський районний нотаріальний округ, Закарпатська область. Підстава для державної реєстрації: витяг з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія та номер № 245936773, виданий 25.02.2021, видавник Онуфрій Н.В. державний реєстратор Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 54 виданий 26.01.2021, видавник Івановецька сільська рада Мукачівського району Закарпатської області; технічний паспорт серія та номер б/н виданий 27.02.2020, видавник ФОП ОСОБА_4 ; відомості з ДЗК, серія та номер 36699750. виданий 02.03.2021, видавник Державний земельний кадастр. Форма власності: приватна. Розмір частки: 1/1(а.с. 13).

Відповідачка ОСОБА_2 з 02.09.1973 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що слідує з паспорту громадянки України на ім`я ОСОБА_2 де у розділі сімейний стан наявна відповідна відмітка. (а.с. 110 - 111).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_5 , яка згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 27 травня 1995 року змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 119-122).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що 24 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 06 та видано виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , (а.с.113).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), ОСОБА_3 заповіт після своєї смерті не залишив (а.с.115).

08 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини після смерті чоловіка на користь доньки ОСОБА_1 , де заведена спадкова справа №205/2014 (а.с. 109).

Виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1 видано довідку №1152 від 11.08.2014, яка знаходиться у спадковій справі, про те, що на день смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 , онук ОСОБА_7 , онук ОСОБА_8 (а.с. 118).

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.ч.3,5 ст. 1268 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 заповіт після смерті не залишив.

Дружина спадкодавця ОСОБА_2 , згідно її заяви від 08.08.2014 року до Мукачівської державної нотаріальної контори, у встановлений законом шестимісячний строк, відмовилася від спадщини на користь доньки ОСОБА_1 та зазначила, що не заперечує, щоб все спадкове майно за законом, що залишилось після смерті чоловіка було у цілому оформлено на користь їхньої доньки - ОСОБА_9 .

На день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно довідки виконкому Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №1152 від 11.08.2014, яка видана ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 .

У заяві про відмову від спадщини від 08.08.2014, відповідачка зазначає, що вона не бажає прийняти спадщину на майно, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_3 , що на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відміток у поспарті громадянина України позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 вони відповідно з 10.05.1995р. та з 15.07.1997р. зареєстровані АДРЕСА_1 .

З аналізу даних доказів у їх сукупності можна зробити висновок, що час смерті спадкодавця ОСОБА_3 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , проживали та були зареєстровані: його дружина ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_1 .

З врахуванням неведених обставин суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що позивачка ОСОБА_1 не довела факт прийняття нею спадщини за померлим батьком. Більше того, необхідно зауважити, що відповідачка ОСОБА_2 не подала жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували, що позивачка ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і загалом відповідачка не заперечувала прийняття спадщини позивачкою за померлим батьком.

Таким чином матеріалами справи доведено, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину за померлим батьком.

Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 побудований та був закінчений будівництвом у 1983 році у період шлюбу відповідачки ОСОБА_2 та спадкодавця ОСОБА_3 , та згідно із ст. 22 Кп ШС УРСР, чинним на час набуття нерухомого майна, та із ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_10 у рівних частках. Презумпція спільної власності подружжя на дане майно не спростована.

Право власності на будинок не зареєстровано.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-1V) для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим (ч. 2 ст. 31 Закону № 1952-1V.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-1V заявником по питанню такої державної реєстрації права власності є особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону № 1952-1V державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень,

затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-1V, у разі смерті одного з подружжя, державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) врегульовано Главою 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595

Тобто, частка померлого стає спадщиною, а частка живого з подружжя виділяється як його власна власність і не входить до складу спадкової маси.

У заяві від 08.08.2014 року до Мукачівської державної нотаріальної контори, якою заведено спадкову справу №205/2024 за померлим ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_2 заявила про відмову від спадщини після смерті чоловіка на користь доньки ОСОБА_1 , не заперечила, щоб все спадкове майно за законом, що залишилось після смерті чоловіка було у цілому оформлено на користь їхньої доньки ОСОБА_1 , та одночасно заявила, що не бажає використати своє право на виділ 1/2 частини спільного майна.

Відповідно до ч.3 п.1 та п. 2 ст. 10 Закону № 1952-1V, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону № 1952-1V встановлено, що в разі подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви (ч.3 ст.23 Закону № 1952-IV).

Згідно ч.5 ст.23 Закону № 1952-1V у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідно до ст.24 Закону № 1952-1V підставою для відмови в державній реєстрації прав є не усунення заявником обставин, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху у строк встановлений частиною 3 статті 23 цього Закону.

З матеріалів реєстраційної справи № 227 по житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та документів на підставі, яких державним реєстратором приватним нотаріусом Барановою Ж.В. проведено державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що така була здійснена за відповідачкою із порушенням вищевказаних вимог п. 1 ч. 1 ст. 31, п. 2 ч. 1 ст. 27, п. 1 ч.1 ст. 23, ч.3 п.1 та п. 2 ст. 10 Закону № 1952-1V у відсутності виписки із погосподарської книги, свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, без перевірки того чи є відповідачка особою, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі (заявником по питанню державної реєстрації права власності), без урахування відмови відповідачки від спадкового майна за померлим чоловіком на користь позивачки, та без встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства.

Рішення державного реєстратора приватного нотаріуса про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на вказаний будинок у цілому, з врахуванням вищенаведеного, є неправомірним, порушує законні права та інтереси позивачки на спадкове майно за померлим батьком та фактично позбавило її права власності на 1/2 частку у даному будинку.

З врахуванням наведеного порушене право позивачки підлягає захисту шляхом скасування вказаного рішення.

За вказаних обставин вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, не врахував вищенаведених фактичних обставин справи та вимог закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки, та дійшов помилкових висновків про відмову у позові.

Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачкою ОСОБА_1 за подання позову та апеляційної скарги сплачено судовий збір у загальній сумі 3029,20 грн., який підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Райко Василь Васильович, задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Закарпатської області Баранової Ж.В. про державну реєстрацію за ОСОБА_2 прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56952142 від 05 березня 2021 року 11:33:21 щодо реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 029,20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 лютого 2026 року .

Головуючий:

Судді: