Справа № 522/905/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:?

головуючого судді Спічака Вадима Олексійовича,?

секретаря судового засідання?Лизогубенко Владлени Олександрівни?

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни, ОСОБА_2 , про заборону видавати свідоцтва про право на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни, ОСОБА_2 , про заборону видавати свідоцтва про право на спадщину.

Я, ОСОБА_3 , є головуючим суддею у даній справі.

11 лютого 2026 року, перед початком судового засідання у зазначеній справі, позивач ОСОБА_1 без дозволу увійшла до мого службового кабінету, та на моє прохання відмовилася його залишити, незважаючи на неодноразові зауваження щодо необхідності покинути кабінет судді та повідомлення про можливий виклик Служби судової охорони. ОСОБА_4 відмовилась покидати кабінет, та заявила що залишиться в кабінеті бо в неї до мене є розмова.

На роз`яснення про недопустимість позапроцесуального спілкування із суддею щодо справи 522/905/25, ОСОБА_1 не реагувала, намагалася надавати пояснення щодо справи та демонструвала матеріали (фотографії) на своєму мобільному телефоні.

Після відмови судді від спілкування у позапроцесуальному порядку ОСОБА_1 почала поводити себе зухвало, висловила погрози щодо можливого створення для мене «проблем». За вказаних обставин мною була використана «тривожна кнопка» та викликана Служба судової охорони. В подальшому працівниками поліції ОСОБА_1 була доправлена до слідчого відділу поліції.

Крім того, ОСОБА_1 у даній справі вже заявлявся відвід головуючому судді Спічаку Вадиму Олексійовичу по цивільній справі №522/905/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни ОСОБА_2 про заборону видавати свідоцтва про право на спадщину, який вона мотивувала недовірою до судді.

Ухвалою Овідіопольський районний суд Одеської області (головуючий суддя Бочаров А.І.) в задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про відвід судді Спічака В.О. по цивільній справі №522/905/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни, ОСОБА_2 , про заборону видавати свідоцтва про право на спадщину було відмовлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, з метою уникнення будь-яких сумнівів у моїй неупередженості та безсторонності, вважаю за необхідне заявити про самовідвід від розгляду даної справи .

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності та неупередженості.

Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява № 4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради 00Н № 2006/23 від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватись безсторонністю судді. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі (пункти 183,184 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №11-202сап21).

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

За приписами статті 14 Кодексу суддівської етики, суддя не має допускати позапроцесуальних взаємовідносин з учасниками судового процесу у справі, що перебуває у його провадженні. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки судів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи вищевикладене та пункт 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, наведені рішення ЄСПЛ, Бангалорські принципи та висновок Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи, не дивлячись на відсутність у судді будь-якого прямого чи опосередкованого інтересу до результатів розгляду даної справи, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу та громадськості щодо неупередженості, безсторонності та об`єктивності судді та задля забезпечення довіри до судової влади в Україні, вважаю що за вказаних обставин наявні підстави для задоволення самовідводу.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід головуючого в справі № 522/905/25 судді Спічака Вадима Олексійовича;

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни, ОСОБА_2 , про заборону видавати свідоцтва про право на спадщину, для визначення судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Спічак В.О.