Справа №461/9242/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Штогрина В.-Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову покликається на те, що 20.10.1990 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Палацом урочистих подій міста Львова, про що в книзі реєстрації шлюбів 20.10.1990 р. зроблено відповідний актовий запис №3725. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з цим просить розірвати шлюб.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2025 року провадження у справі зупинено, надано сторонам строк для примирення до 12.02.2026 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.02.2026 року провадження у справі відновлено.

Позиції сторін у справі.

Позивач судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розірвати шлюб.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило.

Позиція суду.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 20.10.1990 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Палацом урочистих подій міста Львова, про що в книзі реєстрації шлюбів 20.10.1990 р. зроблено відповідний актовий запис №3725.

Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з цим просить розірвати шлюб.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю.

Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Висновки за результатами розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 20 жовтня 1990 року Палацом урочистих подій міста Львова, про що в книзі реєстрації шлюбів 20 жовтня 1990 року зроблено актовий запис № 3725.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,2 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Радченко В.Є.