Ухвала

Іменем України

10.02.2026 м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.,

за участі секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши матеріали цивільної справ за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Пелих Олег Віталійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості,

Встановив:

01 грудня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Пелих Олег Віталійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості.

Позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за отриману від нього електроенергію згідно з договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5100017 від 23 вересня 2021 року в сумі 6 822,95 грн борг за отриману у жовтні 2025 року електроенергію, за відрахуванням у передбаченому законодавством розмірі податку на прибуток з доходів фізичних осіб та військового збору, а також понесені ним судові витрати.

03 грудня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 10 лютого 2026 року.

29.12.2025 представник відповідача Черевань Л. С. клопотання про зменшення розміру відшкодування витрат про надання правничої допомоги та прохала покласти їх на позивача, зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» здійснило розрахунок за позовними вимогами ОСОБА_1 повністю.

10 лютого 2026 року від представника позивача адвоката Пелиха О. В. надійшла письмова заява про відмову від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості, в порядку п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України; прохав закрити провадження в справі, оскільки відповідач погасив заборгованість після подання позову до суду, а отже позовні вимоги були задоволені. Також повідомив, що в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України прохає присудити з відповідача стягнення понесених стороною позивача судових витрат, на підтвердження чого надав докази на суму 4239,20 грн.

Суд, дослідивши подану заяву та матеріали справи дійшов такого висновку.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи, що позивач відмовився від позовних вимог, поставлених ним до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості, оскільки вона була погашена після подання позову до суду, а отже позовні вимоги були задоволені, то суд вважає за потрібне прийняти відмову ОСОБА_1 від позову та провадження у справі закрити.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 , надано договір про надання правової допомоги № 0545 від 05.02.2025, доручення про надання правової допомоги від 26.11.2025, розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від 30.11.2025, рахунок-фактуру від 30.11.2025.

З вказаних документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу складає 4239,20 гривень.

В розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від 30.11.2025 зазначено, що розмір витрат визначається як добуток витраченого адвокатом часу на надання такої допомоги і почасового тарифу, визначеного в договорі на надання правової допомоги (п. 3.1 Договору).

Адвокатом Пелихом О.В. було витрачено 14 годин на надання правничої допомоги Соколенку А. М.

Погодинний тариф становить 302,80 гривень (10 % розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (на 1 січня року проведення розрахунків), за годину надання правової допомоги) (п. 3.1 Договору).

14 год. 00 хв. х 302,80 грн. = 4239,20 грн.

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Представник відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» - адвокат Черевань Л. С. подала клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, в якому прохала зменшити розмір відшкодування відповідачем витрат на надання правничої допомоги та покласти їх на позивача, зважаючи на відсутність складності процесуальних документів, поданих адвокатом, складних розрахунків заборгованості у цій справі та завищеного часу, який витрачає адвокат на виготовлення даних процесуальних документів, зазначеного в розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу, погашення заборгованості в повному обсязі протягом судового розгляду.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень.

На підставі викладеного вище, заява про ухвалення рішення про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141,142,255,256 ЦПК України, суд

Постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Пелих Олег Віталійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості закрити через відмову позивача від позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (, юридична адреса: м. Полтава вул. Панянка,65б Полтавської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до або через відповідний суд.

10.02.2026 складено повне судове рішення.

Суддя