У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/66/26

2-з/609/1/2026

12 лютого 2026 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Ковтунович О.В., розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Шумського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа № 609/66/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі, судове засідання по справі призначено на 26 лютого 2026 року на 10 год. 20 хв.

12 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю, Сластнікова Людмила Вадимівна «УМ ФАКТОРИНГ» подала заяву про забезпечення позову, в якій зазначає, що предметом спору є невиконання Відповідачем грошових зобов`язань щодо повернення кредитних коштів. На даний час судове рішення у справі не ухвалено. Необхідність вжиття заходів забезпечення у цій справі зумовлена сукупністю наступних факторів: доведений факт наявності активів та ухилення від виконання зобов`язань; реальна загроза відчуження (виведення) активів; неможливість виконання рішення суду в майбутньому. Позивач, діючи добросовісно та розумно, просить накласти арешт не на всі рахунки та не на все майно Відповідача, а виключно: 1. На конкретний рахунок, на який було отримано кредитні кошти. 2. Лише в межах суми фактично отриманого тіла кредиту та судового збору (загалом 5 662,40 грн.), що складається з суми тіла кредиту - 3000,00 грн. та сплаченого судового збору - 2662,40 грн., не включаючи до суми забезпечення нараховані відсотки та штрафні санкції. Такий підхід гарантує повну співмірність заходу, не блокує господарську діяльність чи життєдіяльність Відповідача понад міру, необхідну для забезпечення виконання майбутнього рішення суду, та відповідає принципу пропорційності. Враховуючи наведене, представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову у цивільній справі № 609/66/26 за позовом ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_2 ; накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", , а також на будь-яких інших рахунках, що будуть виявлені в ході виконання ухвали, у межах суми: 5 662,40 грн. (П`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок), що складається з суми тіла кредиту - 3000,00грн. та сплаченого судового збору - 2662,40грн.

Розглянувши матеріали даної цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статтей 2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктами 4, 5, 6Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 03березня 2023року у справі №905/448/22 зроблено висновок,що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для Позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань позивача вбачається, що між сторонами наявний спір щодо стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту № 1371646 в сумі 13800 грн.

Отже, зважаючи на предмет позову, яким є стягнення боргу за договором споживчого кредиту, суд вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, адже можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Тому, є доцільним забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача у межах суми 5 662,40 грн.

Такий вид забезпечення позову є співмірним та відповідає змісту заявлених позовних вимог з метою захисту прав позивача. Крім того, арешт майна є тимчасовим заходом, майно продовжуватиме перебувати у володінні власника, і обмежується тільки можливість розпорядження ним, істотної шкоди інтересам відповідача та інших осіб не буде завдано.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову суд дотримується принципів співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідачів та третіх осіб.

Керуючись статтями 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», , а також на будь-яких інших рахунках, що будуть виявлені в ході виконання ухвали, у межах суми: 5 662,40 грн. (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок), що складається з суми тіла кредиту - 3000,00 грн. та сплаченого судового збору - 2662,40 грн.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 12 лютого 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Незалежності Майдан, будинок 2, офіс 712, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ