Справа № 464/3154/25
пр.№ 2/464/228/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2026 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач ТОВ «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ВІН ФІНАНС») звернулось до суду з позовом, поданим представником Романенко М.Е., до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №L2107479 від 15.05.2018 у розмірі 18 656,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.05.2018 між ТОВ «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №L2107479 у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Дінеро» присвоєно номер договору №L2107479, паралельно з номером договору №АG7336349, який зазначеному у документах кредитора. ТОВ «Дінеро» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, а останній, в свою чергу, порушив умови договору щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого утворилась заборгованості у загальному розмірі 12 597,00 грн., з яких: 5 500,00 грн. тіло кредиту, 2 722,00 грн. заборгованість за відсотками та 2 490,00 грн. комісія. 06.11.2018 між ТОВ «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №L2107479, за яким ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість у розмірі 12 597,00 грн. перед ТОВ «ВІН ФІНАНС», яка підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 19.04.2022 до 17.04.2025 просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4 926,38 грн. та 3% річних у розмірі 1 132,69 грн.

04.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення, подані представником відповідача Козак В.І., відповідно до яких вважає позовні вимоги безпідставними. Пояснення обґрунтовує тим, що позивачем не надано жодних доказів перерахування коштів у 2018 році на карткові чи інші рахунки відповідача відповідно до поданих заявок на отримання кредиту. Всупереч вимог ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню. Наданий позивачем розрахунок не може слугувати обґрунтованим, оскільки із нього неможливо зрозуміти за який період нараховано проценти за кредитом, які суми процентів нараховано за кожен день (місяць) тощо, так само як і не надано детального розрахунку штрафних санкцій, що позбавляє відповідача та й суд можливості перевірити чи не нараховувались проценти поза строками договору споживчого кредиту, чи відповідають суми відсоткам, вказаним у договорі, вимогам закону. Щодо вимоги про стягнення комісії вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що кредитор поніс витрати на підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, та боржник зобов`язаний їх сплатити. Крім того, на підставі п. 18 Перехідних положень ЦК України просить відмовити у стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України).

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

15.05.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №L2107479 (договір кредитної лінії №AG7336349), за умовами якого розмір кредитної лінії становить 4 000 грн., сума кредиту 4 000 грн., відсоткова ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1,30%, для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту 1,5%, дата повернення кредиту 14.06.2018.

Крім того, 26.05.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №АМ7522850 до договору кредитної лінії №AG7336349, за умовами якої розмір кредитної лінії становить 4 600 грн., сума кредиту 600 грн., відсоткова ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1,51%, для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту 1,5%, дата повернення кредиту 05.07.2018.

Крім того, 27.06.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №АМ7336349 до договору кредитної лінії №AG7336349, за умовами якої розмір кредитної лінії становить 5 500 грн., сума кредиту 900 грн., відсоткова ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 2,13%, для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту 1,5%, дата повернення кредиту 05.07.2018.

Згідно з випискою та розрахунком заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» від 19.03.2025, станом на 06.11.2018 заборгованість ОСОБА_1 за договором №AG7336349 становить 12 597 грн., з яких: 5 500 грн. тіло кредиту, 1 885 грн. проценти для початково зазначеної тривалості, 2 722 грн. штрафи/пеня, 2 490 грн. комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку із простроченою заборгованістю.

06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, за умовами якого та відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 06.11.2018, додаткової угоди №БН від 28.05.2021, акту прийому-передачі реєстру боржників від 28.05.2021, додаткової угоди №БН від 27.09.2019, акту звірки взаємних розрахунків, реєстру боржників від 06.11.2018 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права вимоги за договором №L2107479 від 15.05.2018, боржником за яким є ОСОБА_1 , на суму заборгованості 12 597 грн.

25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом №55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу №1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових документів товариства.

Таким чином, позивач, покликаючись на викладені обставини, зазначає, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором № L2107479 від 15.05.2018, виникла заборгованість у загальному розмірі 18 656,07 грн., з яких: 12 597 грн. заборгованість за кредитним договором, 1 132,69 грн. 3% річних, 4 926,38 грн. інфляційні втрати, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Водночас, статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Положеннями ч. 2 ст. 41, ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Разом з тим, позивачем, на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, не долучено документів, передбачених Законом України «Про платіжні послуги» та ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

На підтвердження наявної у відповідача заборгованості перед ТОВ «ВІН ФІНАНС», позивачем надано копії укладеного договору та додаткових угод, а також складені первісним кредитором розрахунок заборгованості та виписку по рахунку.

При цьому, наданий розрахунок та виписка є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися на виконання умов укладених договорів позики (кредитних договорів) кошти відповідачу. Більше того, такі документи не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності у нього заборгованості.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в розрахунку, є правильним.

Надані позивачем договори факторингу та витяги з реєстру боржників до договору факторингу самі по собі не є належними та достатніми доказами наявності заборгованості та її розміру, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що надані позивачем докази укладення між сторонами кредитного договору не містять підпису відповідача, у тому числі й загальні умови договору кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту, а лише містять напис: «електронний підпис» в графі «позичальник» без ідентифікуючих даних, що в свою чергу позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення відповідачем, саме з тими документами, які були надані позивачем до суду. Довідка про ідентифікацію також не містить підпису відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити факт як виникнення кредитних зобов`язань між сторонами, так і отримання відповідачем кредитних коштів, відтак доводи, викладені представником відповідача у письмових поясненнях знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС», що має наслідком відмову у позові в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 78-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2026 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуюча Сабара Л.В.