Справа № 337/212/26
Номер провадження 2/337/757/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення на користь позивача одноразово грошову суму в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень, як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 20 січня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

29 січня 2026 року представник ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» Ніколенко М.М. через систему «Електронний суд» подав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, щодо роботи на підприємстві відповідача, що позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці, за весь період роботи на підприємстві відповідача працівник жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив. Звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію, а не за станом здоров`я.

Під час роботи на ПАТ «Запоріжсталь» позивач кожен рік проходив періодичні медичні огляди, згідно з якими був визнаний придатним до роботи за своєю професією. Скарг на стан здоров`я від позивача не надходило. Жодної інформації щодо виявлення початкових стадій професійних захворювань, медичні довідки про проходження періодичного медичного огляду не містять, у них відсутні рекомендації про необхідність проходження додаткових обстежень або лікувань, а також відсутні застереження щодо виконуваної роботи та обмеження щодо придатності до роботи.

В матеріалах справи відсутні докази, щодо заперечення позивачем результатів періодичних медичних оглядів та повідомлення роботодавця зі сторони позивача про невідповідність їх результатів дійсному стану його здоров`я.

Вказані обставини свідчать, що позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності Позивачем вважає його власні дії /бездіяльність.

Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/4028/В від 04.08.2025 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 30% тимчасово на період з 26.06.2025р. по 26.06.2026р. (дата повторного оцінювання відсотка непрацездатності). Позивач не визнаний особою з інвалідністю та не потребує постійного стороннього догляду (п. 17.1.1, п. 17.1.3 Витягу).

Втрата працездатності була встановлена позивачу 26.06.2025, а з позовом він звернувся до суду вже 13.01.2026, що свідчить про те, що якщо моральні страждання і мали місце у позивача, то вони мають явно виражений нетривалий характер. Визначений у даному випадку ступінь втрати професійної працездатності позивача на рівні 30% має тимчасовий характер та не є остаточним.

Отже, розмір заявленої моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн. є завищеним та таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості.

02 лютого 2026 року представник позивача Біліченко О.О. через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив, в якому заперечував щодо викладених відповідачем доводів, посилаючись на їх невідповідність законодавству і сталій судовій практиці у аналогічних справах. Просив задовольнити позов, стягнути з відповідача одноразово грошову суму в розмірі 30000 гривень, як відшкодування завданої моральної шкоди, а також 8000 гривень витрат позивача на правову допомогу.

04 лютого 2026 року від представника ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просить відмовити у задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн та стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.08.1991 по 02.04.2024 працював на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь».

02.04.2024 року ОСОБА_1 було звільнено відповідно до ст. 38 КУпП України за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію.

За медичним висновком №02 від 20 березня 2025 року ОСОБА_1 встановлено вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння). Позивачу встановлено професійні захворювання:

- хронічний бронхіт токсико-пилової етіології у фазі загострення. Легенева недостатність 1 ст. (першого) ступеню;

- хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (3 ступень) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ».

Як вбачається з п.п.17, 18 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 02 червня 2025 року, хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (31 рік 06 місяців).

Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту шум, хімічні фактори, тощо, фактичні показники яких значно перевищують нормативні».

В пунктах Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 30.05.2024 року також зазначений: перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу, де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у одній колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів.

Згідно пунктів 16, 17.2.3., 17.2.4 Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за № 52/25/4028/В (рішення від 04.08.2025 №52/25/4028/Р, складеному у КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ ЕКСТРЕНОЇ ТА ШВИДКОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ) ступінь втрати професійної працездатності позивача внаслідок професійних захворювань складає 30 (тридцять) %

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 2371 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.

Внаслідок отриманих професійних захворювань позивач має постійні фізичні страждання, що призводить до хвилювань, депресивного стану. Позивачу 54 років, з яких значну частину життя (31 рік, 06 місяців) він працював за робітничим професійним напрямком на підприємстві ПАТ «Запоріжсталь». Однак, станом на теперішній час, працювати за фахом позивач фізично не зможе ніколи, за станом свого здоров`я, змінився стан та якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань.

Позиція сторони відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про винуватість працівника в отриманні професійного захворювання не заслуговує на увагу, оскільки саме роботодавець повинен забезпечувати належний та ефективний захист здоров`я своїх працівників, задіяних при відповідній шкідливості умов праці. Обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки і відповідальність роботодавця. Також судом не встановлено нехтування ОСОБА_1 технікою безпеки під час виконання свої трудових обов`язків, що свідчить про неналежне забезпечення роботодавцем необхідного ступеня безпеки працівника. Посилання представника роботодавця на належне забезпечення ним умов охорони праці спростовується самим фактом спричинення шкоди здоров`ю позивача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він втратив 30% професійної працездатності, йому протипоказана робота в умовах дії шуму та хімічних факторів, потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30000,00 гривень.

Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Доводи представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Щодо оподаткування моральної шкоди, судом встановлено, що відповідно до пп.а) пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 Податкового кодексу України (далі ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Суд акцентує увагу представника відповідача на тому, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві.

Подібні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 21червня2022року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490 св 21).

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Виходячи з того, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову, позовні вимоги задоволені, то відповідно до ст. 137, ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 гривень.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження надання правничої допомоги, представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 08 квітня 2025 року, акт приймання виконання робіт/послуг №1 від 31 січня 2026 року наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 08 квітня 2025 року на суму 8000,00 грн.

При цьому представником відповідача заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки сума є завищеною та неспівмірною з ціною позову, а справа є типовою, не складною, не впливає на репутацію сторони та не має публічного інтересу, не містить великого обсягу доказів та розглядається в порядку спрощеного провадження. Представником позивача не вчинялись дії щодо направлення адвокатських запитів, дії щодо витребування та долучення будь-яких доказів. Також просив взяти до уваги, що послуга з представництва інтересів позивача в Хортицькому районному суді м.Запоріжжя адвокатом взагалі не надавалась.

Отже, з огляду на положення статей 89, 133, 137, 141 ЦПК України, з урахуванням викладеного, складності та категорії справи, обсягу доказів, а також те, що справа розглядається у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами, сторони у судове засідання не з`являлися, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише зі складення позовної заяви та відповіді на відзив, суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи. Тож, керуючись принципами співмірності, справедливості та верховенства права, заявлена позивачем вартість таких витрат підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3028,00 грн., саме така сума, на думку суду, буде обґрунтованою та відповідатиме принципу розумності, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та витраченим часом.

Керуючись ст.ст. 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ):

одноразово грошову суму в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч гривень 00 коп.), як відшкодування завданої моральної шкоди;

понесені витрати на правничу допомогув розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72) на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривні (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун