Дата документу 03.02.2026 Справа № 335/4903/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/4903/25 Головуючий у І інстанції: Новасардова І.В.
Провадження № 22-ц/807/218/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Войтовича Євгена Михайловича на ухвалуВознесенівського районного суду м. Запоріжжя 16 жовтня 2025 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року адвокат Войтович Є.М. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , з позовом, який у подальшому уточнював, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя 16 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, адвокат Войтович Є.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі Ордера про надання правничої (правової) допомоги Серії Ар № 1025970 від 24.10.2025, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя 16 жовтня 2025 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у період з 26.09.2025 до 15.10.2025 представник позивача адвокат Войтович Є.М. перебував у щорічній відпустці, про що повідомив суд у заяві від 23.09.2025. Тому відсутні підстави вважати, що представник позивача був повідомлений про судове засідання 16.10.2025. Крім того, Строганов Р.В. також судової повістки не отримував, у зв`язку з чим, суд першої інстанції не мав підстав для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 заперечує проти доводів апеляційної скарги, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Крім того, зазначає, що адвокат Войтович Є.М. не мав повноважень на підписання апеляційної скарги та на представництво ОСОБА_1 у цій справі, у зв`язку з наявністю в ньому слова «правової» допомоги, що не відповідає Положенню про ордер на надання правничої допомоги, затвердженої рішенням Ради адвокатів України. Просить закрити апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати; стягнути з позивача витрати Александрова М.В. на правничу допомогу адвоката, яких він зазнав у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді в розмірі 6000 грн.

У судовому засіданні адвокат Войтович Є.М. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваної ухвали та направлені справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_2 адвокат Демченко Н.М. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи учасників справ, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивач та його представник належним чином повідомлені про дату час і місце проведення судових засідань без поважної причини не з`явилися у судове засідання, з огляду на те, що участь позивача судом була визнана обов`язковою, а предмет розгляду справи та характер доказів у ній не дозволяє суду здійснювати її розгляд за відсутності позивача та його представника, що є перешкодою для розгляду справи в цілому.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Підстави для залишення позову без розгляду законодавцем визначено у статті 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення по суті спору у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що 08.08.2025 від представника позивача надійшла заява, у якій він просив провести підготовче засідання без участі сторони позивача, підтримав попередні заяви про залучення третіх осіб та витребування свідоцтва та просив витребувати від ТОВ «Україно-Ізраїльське підприємство «ДБС-груп» та від ТОВ «СП МДМ» оригінал договору купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 08.08.2025 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено судове засідання на 05.09.2025.

Ухвалою Суду від 08.08.2025 задоволено клопотання відповідача, зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя грошову суму в розмірі 11000 грн для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу.

02.09.2025 від ТУ ДСА України у Запорізькій області надійшла інформація про зарахування коштів (внесення застави) ОСОБА_1 у розмірі 11000 грн.

03.09.2025 від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої представник повідомляє, що вимоги ухвали суду від 08.08.2025 виконані, на підтвердження вказаного представником долучено до заяви квитанцію про сплату.

Ухвалою суду від 05.09.2025 залишене без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів; визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 в наступне судове засідання; підготовче судове засідання відкладене до 26.09.2025.

24.09.2025 від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 26.09.2025, у зв`язку з перебуванням представника у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 26.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації про перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_1 у період з 01.01.2022 до 05.09.2025; задоволено клопотання відповідача про витребування доказів з Єдиного державного демографічного реєстру; задоволено клопотання відповідача про витребування у представника позивача адвоката Войтовича Євгена Михайловича оригіналу договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про надання правової допомоги №0113/09 від 13.01.2023; повторно визнано явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 16.10.2025 о 15:00 обов`язковою.

16.10.2025 позивач у підготовче судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції на зазначену у позові адресу проживання позивача. Надіслані рекомендовані повідомлення повернулись до суду неврученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки у підготовче судове засідання позивач не повідомив, відповідних заяв суду не надавав. Ухвали суду про обов`язкову явку позивача ОСОБА_1 у призначене судове засідання повторно позивач не виконав.

Представник позивача адвокат Войтович Є.М. у підготовче судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить довідка про доставку 03.10.2025 електронного документу у вигляді судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету представника позивача. Відповідних заяв на адресу суду від представника позивача не надходило. Ухвала суду від 26.09.2025 в частині витребування у представника позивача адвоката Войтовича Євгена Михайловича оригіналу договору укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про надання правової допомоги №0113/09 від 13.01.2023, представник позивача не виконав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частинами першою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Правове значення в такому разі має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова Верховного Суду від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17).

Подібні висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18, від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16, від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21.

Таким чином, положення частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належним чином користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Суд уповноважений припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання (постанова Верховного Суду від 07 липня 2023 року в справі № 522/2301/19).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що ухвалами суду від 05 вересня 2025 року та 26 вересня 2025 року визнано явку позивача ОСОБА_1 обов`язковою, для встановлення обставин під час судового розгляду, не зрозумілих суду, однак позивач в судові засідання двічі не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності після постановлення ухвал про обов`язкову явку до суду не подав.

Судом встановлено, що адвокат Войтович Є.М. має зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС, і отримував процесуальні документи у справі (ухвали суду, судові повістки) до свого електронного кабінету, що підтверджено довідками відповідальної особи Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя (а.с. 187, 193, 214).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 10 вересня 2025 року та 03 жовтня 2025 року на адресу ОСОБА_1 , зазначену в позовній заяві, суд направив копії вищезазначених ухвал та судових повісток, однак конверти повернуті суду з відмітками працівника пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.168, 170, 195, 199).

Крім того, ухвалу суду від 26.09.2025 в частині витребування у представника позивача адвоката Войтовича Є.М. оригіналу договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про надання правової допомоги № 0113/09 від 13.01.2023, представник позивача не виконав.

Згідно з абз. 1, 3 п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою «Судова повістка», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Тож, наведена норма права дає підстави вважати, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Таким чином, проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження підтверджується вручення судових повісток та копій ухвал суду про обов`язкову явку позивача.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять заяв ОСОБА_1 або адвоката Войтовича Є.М. про зміну місця проживання (перебування) позивача, а ОСОБА_1 є особою, яка ініціювала судовий розгляд, тому на нього поширюється обов`язок з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у його справі.

Отже, належним чином повідомлений позивач та його представник адвокат Войтович Є.М. повторно не з`явилися у судове засідання, при цьому заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Доводи апеляційної скарги проте, що у період з 26 вересня 2025 року до 15 жовтня 2025 року представник позивача адвокат Войтович Є.М. перебував у щорічній відпустці не спростовують належного повідомлення позивача та його представника про необхідність явки в судове засідання 16 жовтня 2026 року.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної ухвали суду з точки зору застосування норм права, колегія суддів дійшла висновку, що суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали не впливають.

За загальним правилом, передбаченим частиною другою статті 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Колегія судів зауважує, що позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з позовом після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, тому право позивача на справедливий суд не порушено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду ухвалена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Войтовича Є.М. слід залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя 16 жовтня 2025 року без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Войтовича Євгена Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя 16 жовтня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: