ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2026 року

м. Харків

справа № 636/5843/25

провадження № 22-ц/818/622/26

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.

за участю секретаря: Шнайдер Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотарус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сіухін Ігор Іванович, державний реєстратор Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Слабинська Олена Юріївна, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківська - 105», про скасування рішення державного реєстратора, припинення права на виконання будівельних робіт, скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, визнання недійсним договору дарування, припинення права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення, усунення перешкод у користуванні приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Голубова Сергія Геннадійовича на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 04 серпня 2025 року, постановлене суддею Золотоверхою О.О.

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора, припинити права на виконання будівельних робіт, скасувати реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, визнати недійсним договір дарування, припинити права власності, витребувати майно із чужого незаконного володіння, відновити становища, яке існувало до порушення, усунення перешкод у користуванні приміщенням, зобов`язати вчинити певні дії, вирішити питання щодо судових витрат.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15 липня 2025 року заяву задоволено, накладено арешт на нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) та належать на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 01.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Сіухіним І.І., зареєстровано в реєстрі за №225, - до набрання рішенням суду у цій справі законної сили; заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), - до набрання рішенням суду у цій справі законної сили; заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав, пов`язаних з відчуженням та переходом права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили; заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим третім особам виконувати дії щодо введення в експлуатацію та оформлення права власності на новоутворені (збудовані) об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили; заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, в тому числі які діють на її користь чи виконують по відношенню до них інші зобов`язання, проводити будь-які будівельні роботи на об`єкті нерухомості - нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), - до набрання рішенням суду у цій справі законної сили; зупинено дію права на початок виконання будівельних робіт на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , набуте на підставі поданого замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 18.07.2024 за реєстраційним номером: ХК61, до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

31 липня 2025 року представник ОСОБА_4 адвокат Гуменний Т.З. подав заяву про скасування заходів забезпечення позову. Заява вмотивована тим, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м належать на підставі договору дарування нежитловим приміщень від 01.03.2024 №225, посвідченого приватним нотаріусом Сіухіним І.І. Відомості внесено до Державного реєстру речових прав. Згідно висновку експерта №5355 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по КП №0000144 від 23.05.2025 вбачається, що приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20, що розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 відносяться до нежитлових, не допоміжних, не відносяться до цокольного або підвального поверху, не відносяться до допоміжних приміщень, що призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування житлового будинку.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 04 серпня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гуменного Тараса Зіновійовича задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15.07.2025 у справі № 636/5843/25.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Голубов С.Г. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що наведені заявником обставини дають підстав вважати, що існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вказує, що надано докази для необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки права позивача як власниці квартири порушуються.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи будь-які докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутні, також права відповідачів порушені, оскільки вони не мають можливості використовувати належним їм майном, а тому суд вважає, що заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Відповідно до положень ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка посилалась на те, що приміщення які були подаровані відповідачам належать ОСББ «Харківська 105», вважає, що відчуження було здійснено з порушенням вимог закону, права на проведення будівельних робіт відповідачі не мають, наголошує, що її права як власниці квартири у будинку порушені.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, заявник посилався на те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 нежитлові приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м належать на підставі договору дарування нежитловим приміщень від 01.03.2024 №225, посвідченого приватним нотаріусом Сіухіним І.І. Відомості внесено до Державного реєстру речових прав. Згідно висновку експерта №5355 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по КП №0000144 від 23.05.2025, вбачається, що приміщення № 11,12,13.14,15,16,17,18,19,20, що розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1 відносяться до нежитлових, не допоміжних, не відносяться до цокольного або підвального поверху, не відносяться до допоміжних приміщень, що призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування житлового будинку.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 2, 4, 10 ч.1 ст.150 ЦПК позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Оскільки судом було встановлено, що підстави для забезпечення позову відпали та фактично призводять до порушення прав власників, обґрунтовано дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, ОСОБА_1 не навела належних та переконливих доказів на підтвердження того, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту, заборони вчиняти дії виконувати будь-які роботи щодо вказаних нежитлових приміщень, що належать відповідачам , може ефективно забезпечити правовий інтерес позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та буде співмірним із заявленими позовними вимогами, та невжиття саме такого виду забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно дост. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК Українисуд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Голубова Сергія Геннадійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбаченихст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина