Провадження № 22-ц/812/109/26
Провадження № 22-ц/812/110/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2026 року м. Миколаїв

справа № 478/904/25

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем, на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 жовтня 2025 року, ухвалені під головуванням судді Іщенко Х.В., повні судові рішення складено у зазначені дні,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 04 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики № 77578756, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 10244 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % за кожен день строку користування. Право вимоги за вказаним договором відповідно до укладених договорів факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» від 27 січня 2022 року № 27/01/2022, а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» від 10 січня 2023 року за №10-01/2023- перейшло до ТОВ «Коллект Центр».

06 вересня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит № 100748783, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. Право вимоги за цим договором відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал»» від 30 листопада 2021 року №30-11-65, а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» від 10 січня 2023 року за №10-01/2023- перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

08 вересня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит № 4978665, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. Право вимоги за цим договором відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал»» від 15 грудня 2021 року №15/12-2021-22, а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» від 10 січня 2023 року за №10-01/2023- перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Відповідач умови кредитних договорів не виконував, у зв`язку з чим:

- за договором позики № 77578756 від 04 вересня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 31836 грн 31 коп., що складається з: 10244 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 21404 грн 84 коп. заборгованість за процентами, 163 грн90 коп.- інфляційні збитки; 23 грн 57 коп. - 3% річних;

- за договором про споживчий кредит № 100748783 від 06 вересня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 61720 грн 00 коп, що складається з: 8000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 52200 грн 00 коп.- заборгованість за процентами, 1520 грн 00 коп. за комісією

- за договором про споживчий кредит № 4978665 08 вересня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 64920 грн 00 коп., що складається з: 8000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 55400 грн 00 коп. заборгованість за процентами, 1520 грн 00 коп. за комісією;

Всього заборгованість за вказаними договорами складає в загальному розмірі 158476 грн 31 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути 25 000 грн витрат на правову допомогу.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість в розмірі 26 244,00 грн. (за кредитним договором №77578756 від 04 вересня 2021 року- 10244 грн, за кредитним договором №4978665 від 08 вересня 2021 року - 8000 грн, за кредитним договором № 100748783 від 06 вересня 2021 року- 8000,00 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Представник відповідача зазначав, що у вказаних кредитних договорах зазначені нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту. Так, у самих договорах міститься дві дати погашення кредиту - 15 днів та можливість кредитора в односторонньому пролонгувати строк договору додатково на 60 днів та на 90 днів. Такі умови вносять істотний дисбаланс до договірних правовідносин та ставлять споживача в несправедливе становище по відношенню до кредитної установи. За наведених обставин, на думку представника відповідача, вимоги позивача про стягнення суми відсотків, які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування, є необґрунтованими. Крім того адвокат Калінін С.К. зазначав, що ОСОБА_1 проходить військову службу і на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому не повинні нараховуватись штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим проценти та комісія підлягають списанню. Вважає також, що витрати на правову допомогу непропорційно завищені.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики № 77578756 від 04 вересня 2021 року у розмірі у розмірі 31648 грн 84 коп., яка складається з: 10244 грн заборгованості за тілом кредиту, 21404 грн 84 коп. заборгованості за відсотками; за договором про споживчий кредит № 100748783 від 06 вересня 2021 року заборгованість в розмірі 36520 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту -8000 грн 00 коп.; заборгованість по процентах 27000 грн 00 коп., заборгованість за комісією - 1520 грн 00 коп; - за договором про споживчий кредит № 4978665 від 08 вересня 2021 року заборгованість в розмірі 36520 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн 00 коп.; 27000 грн 00 коп. за відсотками; заборгованість за комісією -1520 грн 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 1599 грн 99 коп. судового збору та 12000 грн витрат на правничу допомогу.

При ухваленні рішення суд виходив із того, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, але позивач має право стягнути заборгованість за процентами лише у межах строку кредитування. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат, суд першої інстанції вважав, що відповідач звільняється від їх сплати в зв`язку з прямою нормою закону, викладеною в п. 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, чинного у період з 20 березня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Витрати на правничу допомогу з урахуванням складності справи, виконаних робіт, принципу співмірності та розумності судових витрат, судом було зменшено до 12000 грн.

Додатковим рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2025 року стягнуто з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 5432 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

При ухваленні рішення суд виходив з принципу пропорційності відшкодування даних витрат, встановленого ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К., посилаючись на порушення норм матеріального, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи, просив змінити рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року, позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість в розмірі 26 244,00 грн. (за кредитним договором №77578756 від 04 вересня 2021 року- 10244 грн, за кредитним договором №4978665 від 08 вересня 2021 року - 8000 грн, за кредитним договором № 100748783 від 06 вересня 2021 року- 8000 грн.) В решті позовних вимог - відмовити. Також просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 401 грн 15 коп. судового збору та 1 656 грн 02 коп. витрат на правову допомогу; стягнути з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на правову допомогу, надану в суді апеляційної інстанції та 3 633 грн 60 грн. судового збору за апеляційну скаргу. Змінити додаткове рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2025 року в частині розміру загальної суми судових витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 , з 5432 грн. до 13 350 грн 36 коп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначав, що згідно умов договору позики № 77578756 від 04 вересня 2021 року строк, на який надано кредит, - 15 днів: з 04 вересня 2021 року по 19 вересня 2021 року, пролонгація строку кредитування не відбулась, оскільки, на відміну від Договору позики, на долученій до матеріалів справи роздруківці Правил надання грошових коштів у позику відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цих Правилах умовами кредитування. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту . До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 19 вересня 2021 року. Згідно умов договору про споживчий кредит № 100748783 від 06 вересня 2021 року та договору про споживчий кредит № 4978665 від 08 вересня 2021 року кредит надавався строком на 15 днів. Вказані договори мають однакові умови кредитування. Доказів пролонгації строку кредитування відповідно до п.п. 2.3.1.1. 2.3.1.2 позивачем не надано. Крім того приписи п. 2.3.1.2 вказаних договорів щодо автоматичної пролонгації договору в односторонньому порядку суперечать положенням абзацу другому частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» і не можуть можуть бути підставою для стягнення відсотків у період автоматичної пролонгації договору, адже додаткового договору про продовження строку користування кредитом сторонами не укладалося. Також апелянт зазначав, що з урахуванням положень ч. 5 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про сплату комісії в розмірі 17,00 % від суми кредиту, є несправедливими, тому умова договору щодо сплати комісії є нікчемною. Крім того адвокат Калінін С.К. вказував, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, проходить військову службу у військовій частині з 26 лютого 2022 року по теперішній час, а тому на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Також адвокат Калінін С.К. вважав, що розмір витрат на правничу допомогу позивача в розмірі 25 000 грн. не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, є значно завищеним і не справедливим, розумний розмір витрат позивача на правову допомогу, має бути 10 000 грн., до якого за результатами розгляду справи підлягає застосуванню принцип пропорційності стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Вказувало, що строк кредитування за Договором позики № 77578756 від 04.09.2021 було продовжено на 90 днів до 18 грудня 2021 року, що відповідало п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та відсотки нараховувалися в межах строку кредитування. Відсотки за Договором про споживчий кредит № 100748783 від 06.09.2021 та Договором про споживчий кредит № 4978665 від 08.09.2021 нараховувались за п. 4.2. Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору в строк до 23 лютого 2022 року у зв`язку із обмеженнями встановленими п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України. Окрім того звертало увагу, що оновлені графіки платежів відображаються в електронному кабінеті позичальника та застосовуються автоматично із врахуванням умов п. 2.3.1.2. Договорів. Разом із тим, незалежно який пункт договорів буде застосований, або п. 2.3.1.2, або ж 4.2, відсотки в будь якому разі нараховуються на рівні 5,0 % у відповідності до п. 1.6 Договорів, що підтверджує правомірність заявленої до стягнення суми боргу. Також, на думку позивача, включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству України. Не заслуговують на увагу твердження представника відповідача, що відсотки нараховуватись взагалі не могли, оскільки на ОСОБА_2 поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, відповідно до витягу із наказу, який долучено представником відповідача, відповідач призваний на військову службу із 26 лютого 2022 року, тоді із розрахунків боргу за всіма трьома договорами, вбачається, що відсотки після 23 лютого 2022 року не нараховувались. Жодного доказу про призов під час мобілізації в особливий період, або ж у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів представником відповідача в період із 04 вересня 2021 року по 23 лютого 2022 року не було надано. Заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, на думку позивача, є необґрунтованими , заявлена до стягнення сума витрат позивача є співмірною зі складністю даної справою, зворотного відповідачем не доведено. Заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. позивач вважав неспівмірними зі складністю справи, розміром позовних вимог та позицією у відзиві на позовну заяву, обставинами справи, а витрачений час на правничу допомогу 18 годин в суді першої інстанції - явно завищеним. Окрім того позивач вказував, що за написання апеляційної скарги актом виконаних робіт від 01 листопада 2025 року визначена сума 2 000 грн. за подачу апеляційної скарги, а не 10000 грн., як заявляє представник відповідача, та враховуючи, що апеляційна скарга фактично відображає відзив на позовну заяву, витрачені 10 годин на написання такої скарги є значно збільшеними, о тому просив відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Судом першої інстанції установлено і таке підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, що 04.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики №77578756 (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

За умов такого договору: сума позики складала - 10244,00 грн.; строк позики - 15 днів; процентна ставка - 1,99% на день; знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до умов лояльності 1,00%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70% на день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 2851,8%; орієнтовна загальна вартість позики - 11772,92 грн. (п.2 договору).

Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що: позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачені статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг»; позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними Правилами програми лояльності для споживачів послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою OH MY FREEDOM (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii (п.5.1. Договору).

Згідно із пунктом 5.2. договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідків укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Відповідно до пункту 12 цього договору він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції), та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі (а.с. 37).

Додатком №1 до договору позики №77578756 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.09.2021 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 37 зв.)

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надавши відповідачу грошові кошти в обумовленому Договором розмірі, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінекспрес» про прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) дата 04.09.2021; 2) номер платежу 6832е72-0ее-ес77а7саbd19; 3) сума 10244,00 грн.; 4) отримувач ОСОБА_3 - ЕПЗ номер НОМЕР_1 . (а.с.53).

До позовної заяви позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджені директором товариства наказом №12/08/2021 від 12.08.2021.

Згідно з п.6.1 Правил за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірах, визначених у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики.

Відповідно до п.6.2 Правил проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою.

Пунктом 7.12 Правил з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що у разі якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично подовжується на один календарний день (далі - автопролонгація).

Згідно з п.7.13 Правил строк автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії договору позики на один календарний день.

Відповідно до п.7.14 Правил проценти під час автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в договорі позики.

Згідно з п.7.15 Правил позичальник не заперечує та погоджується, що автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника.

Подовження строку позики на умовах автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику (пункт 7.16 Правил). (а.с.38-43).

27 січня 2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №27/01/2022, за яким

ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77578756.

10 січня 2023 року було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77578756.

Відповідно до Реєстру Боржників до договору № 10-01/2023 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31836,31 гривень.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Частиною першою статті 1077 та ст. 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором.

Позивачем доведено отримання відповідачем від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» коштів в розмірі 10244 грн. на підставі договору позики №77578756 від 04 вересня 2021 року.

Доказів повернення відповідачем вказаних кредитних коштів чи сплати процентів за користування ними матеріали справи не містять і на таке ОСОБА_1 не посилається.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем не виконувалися умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість яка складає в загальному розмірі 31836 грн 31 коп., з яких 10244 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що сторонами не погоджено умови пролонгації договору.

Так, обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» посилалося на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як невід`ємні частини спірного договору позики.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_2 , тому їх не можна розцінювати як частину договору позики, укладеного сторонами 04 вересня 2021 року.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і відповідно нарахування відсотків протягом довшого строку, ніж 15 днів з дня укладення договору позики і до 18.12.2021 включно.

У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає правомірною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства та погодженим сторонами умовам договору вимогу позивача про стягнення із відповідача на його користь відсотків за користування позикою у розмірі 3057 грн 90 коп., виходячи із розрахунку: 203,86 грн. (грошовий еквівалент відсоткової ставки на день) х 15 днів.

За такого рішення суду в частині розміру заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підлягають зміні, а саме: до 3057 грн 90 коп.

06 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 100748783 (Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с23-27).

Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.6 Кредитного договору сторони визначили, що розмір наданого кредиту 8 000 грн., проценти за користування кредитом: 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Кредит надається строком на 15 днів з 06.09.2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.09.2021 року.

Відповідно до пункту 2.4.1 Договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

За п. 6.4. договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Згідно з п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 100748783 від 06.09.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор Z31107; дата відправки ідентифікатора позичальнику - 06.09.2021; номер телефону на який було відправлено ідентифікатор +26.

Довідка ТОВ «ФК «Елаєнс», видана ТОВ «Мілоан» на підставі договору №40484607_26/10/18-2 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказу на картку), підтверджує успішну операцію, а саме проведення платежу 06 вересня 2021 року у сумі 8000 грн, з призначенням платежу: кошти згідно договору 100748783, відправлені на номер карти: НОМЕР_1 , банк картки отримувача: Monobank.

Факт користування кредитними коштами ОСОБА_2 не заперечував.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості ОСОБА_2 в порушення взятих на себе зобов`язань не погашав кредитну заборгованість.

30 листопада 2021 року було укладено договір факторингу № 30-11-65 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100748783.

10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100748783.

Відповідно до Реєстру Боржників до договору № 10-01/2023 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 70920,00 гривень.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно встановив, що згідно з наявними у справі доказами станом на час розгляду справи в суді зобов`язання за кредитним договором № 100748783 від 06.09.2021 року відповідачем належним чином не виконані, а тому відповідно до ст. 526, 1054, 1048 ЦК України існують підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості по кредиту та процентам у межах строку кредитування.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що умовами укладеного сторонами договору строк кредитування обмежується 15 днями, з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що умовами договору про споживчий кредит (пункт 1.4) визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 23 вересня 2021 року. Проте пункт 2.3 договору передбачає його пролонгацію, як на пільгових, так і стандартних умовах.

Так, умови пролонгації на пільгових умовах передбачені пунктом 2.3.1.1 договору, згідно якому Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитовцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту.

Пунктом 2.3.1.2 договору передбачені умови пролонгації на стандартних (базових) умовах. Вказаним пунктом визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору.

Указане свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (23 вересня 2021 року), а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3 та пункту 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 договору (пункт 2.4.2 договору).

Пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договори сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

У цьому випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором (23 вересня 2021 року). Відтак ОСОБА_2 продовжив користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично на 60 календарних днів, що відповідає пункту 2.3 договору.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом) після закінчення попередньо визначеного строку кредитування, який було пролонговано на 60 днів на підставі пункту 4.2 Договору.

Крім того, 08 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4978665 (Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с. 30-36).

Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.6 Кредитного договору сторони визначили, що розмір наданого кредиту 8 000 грн., проценти за користування кредитом: 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Кредит надається строком на 15 днів з 08.09.2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.09.2021 року.

Відповідно до пункту 2.4.1 Договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

За п. 6.4. договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Згідно з п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 4978665 від 08.09.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор U35547; дата відправки ідентифікатора позичальнику - 08.09.2021; номер телефону на який було відправлено ідентифікатор +26.

Довідка ТОВ «ФК «Елаєнс», видана ТОВ «Мілоан» на підставі договору №40484607_26/10/18-2 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказу на картку), підтверджує успішну операцію, а саме проведення платежу 08 вересня 2021 року у сумі 8000 грн, з призначенням платежу: кошти згідно договору 4978665, відправлені на номер карти: НОМЕР_1 , банк картки отримувача: Monobank.

Факт користування кредитними коштами ОСОБА_2 не заперечував.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості ОСОБА_2 в порушення взятих на себе зобов`язань не погашав кредитну заборгованість.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно встановив, що згідно з наявними у справі доказами станом на час розгляду справи в суді зобов`язання за кредитним договором № 4978665 від 08.09.2021 року відповідачем належним чином не виконані, а тому відповідно до ст. 526, 1054, 1048 ЦК України існують підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості по кредиту та процентам у межах строку кредитування.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що умовами укладеного сторонами договору строк кредитування обмежується 15 днями, з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що умовами договору про споживчий кредит (пункт 1.4) визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 23 вересня 2021 року. Проте пункт 2.3 договору передбачає його пролонгацію, як на пільгових, так і стандартних умовах.

Так, умови пролонгації на пільгових умовах передбачені пунктом 2.3.1.1 договору, згідно якому Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитовцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту.

Пунктом 2.3.1.2 договору передбачені умови пролонгації на стандартних (базових) умовах. Вказаним пунктом визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору.

Указане свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (23 вересня 2021 року), а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3 та пункту 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 договору (пункт 2.4.2 договору).

Пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договори сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

У цьому випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором (23 вересня 2021 року). Відтак ОСОБА_2 продовжив користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично на 60 календарних днів, що відповідає пункту 2.3 договору.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом) після закінчення попередньо визначеного строку кредитування, який було пролонговано на 60 днів на підставі пункту 4.2 Договору.

На користь такого підходу у тлумаченні умов кредитного договору про його автопролонгацію (продовження строку) і, відповідно, правомірності нарахування саме процентів за користування кредитними коштами свідчать висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 30 грудня 2024 року у справі № 174/968/23.

У вказаній справі позивачка посилалася на те, що використання кредитором можливості автоматичної пролонгації кредиту, що, відповідно, змінює в односторонньому порядку вартість кредиту - є незаконним, дії кредитора, щодо "автопролонгації" кредиту є недійсними та нікчемними з огляду на статті 13, 18 Закону України "Про споживче кредитування". Пункт 4.3. договору фактично є умовою щодо порушення зобов`язання, а не порядку використання кредиту. З наведених підстав позивачка просила змінити пункт 1.5.1. кредитного договору, змінивши розмір відсоткової ставки за кредитом із 1,90 % в день до 1 % в день, а також визнати недійсним пункт 3.1. в частини права кредитора нараховувати відсотки, включаючи період пролонгації та автопролонгації, та пункти 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договору № 5115917 про надання споживчого кредиту від 24 листопада 2021 року.

Суди встановили, що позивач була повідомлена про суму/ліміт кредиту, що становить 20 250,00 грн; строк кредитування - 3 дні з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору; загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою 981,11 грн; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 214 040,25 грн, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 21 231,11 грн, загальну річну процентну ставку за стандартною ставкою, відсотків річних 84 842,19%, загальну річну процентну ставку за зниженою ставкою, відсотки річних 31 520,82 %.

Враховуючи те, що позивач, ознайомившись зі змістом кредитного договору, паспортом споживчого кредиту, додатком № 1 до договору, мала реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання щодо спірних умов договору не заявляла, у подальшому виконувала його умови та покладені на неї договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, що свідчить про свідоме визнання нею умов договору, та, установивши, що оспорюваний кредитний договір укладений із дотриманням вимог закону й позивач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у позові.

Із такою позицією погодився суд касаційної інстанції залишивши судові рішення суду першої і апеляційної інстанції без змін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що приписи п. 2.3.1.2 договорів від 06.09.2021 та від 08.09.2021 щодо автоматичної пролонгації договору в односторонньому порядку суперечать положенням абзацу другому частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» і не можуть застосовуватися не заслуговують на увагу.

Стверджуючи про відсутність заборгованості по процентам за користуванням кредитом, відповідач посилається на норму ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зазначена законодавча норма у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачала, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Однак, виходячи з фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена норма Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки заборгованість за договором позики від 04.09.2021 року нарахована за період з 04.09.2021 по 19.11.2021, у тому числі - по процентам за користування кредитом, за договором про споживчий кредит від 06.09.2021за період з 06.09.2021 року по 19.09.2021 року, за договором про споживчий кредит від 08.09.2021 за період з 08.09.2021 по 21.09.2021 тоді як відповідач був призваний до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" 26 лютого 2022 року (а.с. 167).

Отже, відсотки за користування кредитом мають сплачуватися відповідачем відповідно до умов кредитних договорів.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про незаконність умов договорів щодо комісії.

Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог пункту 4 частини 1 статті 1,частини 2 статті 8, частини 1 статті 1, статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

За такого, включення до текстів кредитних договорів умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1520 грн. не суперечить вимогам діючого законодавства, а тому не є нікчемною.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість:

- за Договором Позики № 77578756 від 04.09.2021 року: заборгованість в розмірі 13 301 (тринадцять тисяч триста одна) грн 90 коп., з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 244 (десять тисяч двісті сорок чотири)грн.00коп; за відсотками - 3 057 (три тисячі п`ятдесят сім) грн 90 коп.;

- за Договором про споживчий кредит № 100748783 від 06.09.2021 року: заборгованість в розмірі 36520 (тридцять шість тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп., з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.; за процентами - 27000 (двадцять сім тисяч) грн 00 коп., за комісією -1520 ( одна тисяча п`ятсот двадцять ) грн. 00 коп;

- за Договором про споживчий кредит № 4978665 від 08.09.2021 року: заборгованість в розмірі 36520 (тридцять шість тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп., з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.; за відсотками - 27000 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп.; за комісією - 1520 ( одна тисяча п`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Всього у загальному розмірі - 86 341 грн 90 коп.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права при визначенні розміру процентів, що підлягають стягненню з відповідача, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає зміні.

Щодо доводів апеляційної скарги про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу надану в суді першої інстанції, то слід зазначити наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позовна заява ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» містила клопотання про відшкодування 25000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції ФОП ОСОБА_4 .

Виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат розміру задоволених позовних вимог, встановленого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, розмір відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу мав би складати 13620 грн 00 коп.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на категорію справи предмет спору в цій справі не є складним, не вимагає вивчення великого обсягу фактичних даних, а складення позовної заяви не потребувало багато часу, враховуючи однотипність спорів щодо стягненні кредитної заборгованості, тоді як з укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ФОП ОСОБА_4 договору про надання правової допомоги №02-09/2024-3 від 02 вересня 2024 року та копії платіжної інструкції про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 100 000 грн. слідує, що даний спір є одним із багатьох спорів, у яких ФОП ОСОБА_4 надає правову допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача до 8000 грн.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції правильно врахував існування обставин для зменшення розміру стягнення з відповідача вказаних витрат у зв`язку із їх неспівмірністю, проте помилково виходив з наявності підстав для задоволення позову на 66,05%, то оскаржуване рішення в зазначеній частині також підлягає зміні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позову рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за позовну заяву підлягає зміні шляхом зменшення суми таких витрат з 2422 грн 40 коп. до 1319 грн 70 коп.

Виходячи із принципу пропорційності до задоволених вимог також підлягає зміні додаткове судове рішення в частині розміру стягнутих з «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, збільшивши його з 5 432 грн 00 коп. до 7 283 грн 20 коп. (45,52%)

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 851грн 70 коп. судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу та 2444 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем, задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості та судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість в загальному розмірі 86 341 (вісімдесят шість тисяч триста сорок одна) грн 90 коп., в тому числі:

- за Договором Позики № 77578756 від 04.09.2021 року: заборгованість в розмірі 13 301 (тринадцять тисяч триста одна) грн 90 коп., з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 244 (десять тисяч двісті сорок чотири)грн.00коп; за відсотками - 3 057 (три тисячі п`ятдесят сім) грн 90 коп.;

- за Договором про споживчий кредит № 100748783 від 06.09.2021 року: заборгованість в розмірі 36520 (тридцять шість тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп., з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.; за процентами - 27000 (двадцять сім тисяч) грн 00 коп., за комісією -1520 ( одна тисяча п`ятсот двадцять ) грн. 00 коп;

- за Договором про споживчий кредит № 4978665 від 08.09.2021 року: заборгованість в розмірі 36520 (тридцять шість тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп., з яких: за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.; за відсотками - 27000 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп.; за комісією - 1520 ( одна тисяча п`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 319 (одна тисяча триста дев`ятнадцять) грн 70 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Додаткове рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2025 року змінити, збільшивши суму витрат на професійну правничу допомогу, що стягнута на користь ОСОБА_1 , з 5 432 грн 00 коп. до 7 283 (сім тисяч двісті вісімдесят три) грн 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 судовий збір апеляційну скаргу в розмірі 851 (вісімсот п`ятдесят одна) грн 70 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 344 (дві тисячі триста сорок чотири) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року