Справа № 464/833/25 Головуючий у 1 інстанції Жила В.С.
Провадження № 22-з/811/323/25 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2025 року в справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги,

встановив:

У лютому 2025 року Львівське міське комунальне підприємство (далі ЛМКП) «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 року по 31.03.2024 року в розмірі 5473 грн. 39 коп., пені за надані послуги в розмірі 14 грн. 78 коп., три проценти річних у розмірі 01 грн. 17 коп. та 02 грн. 31 коп. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 року по 31.03.2024 року в розмірі 5473 грн. 39 коп., пеню за надані послуги в розмірі 14 грн. 78 коп., три проценти річних у розмірі 01 грн. 17 коп. та інфляційні втрати у розмірі 02 грн. 31 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» по 1009 грн. 33 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовити.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2025 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб відмовлено.

Стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.

22.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 2250 грн. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2500 грн., що в загальному становить 4750 грн.

До заяви відповідач долучив: договір №53/25 про надання правничої допомоги від 22.03.2025 року; акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 05.06.2025 року вартістю 2250 грн., які складаються з: ознайомлення з документами; вивчення судової практики; складання відзиву на позовну заяву; представництво у суді першої інстанції; участь у двох судових засіданнях, та платіжні документи про оплату послуг від 24.03.2025 року та 02.06.2025 року на загальну суму 2250 грн., а також договір №53/25/1 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року, яким передбачено, що вартість гонорару адвоката за послугу із складання апеляційної скарги становить 2500 грн., та платіжну інструкцію від 16.12.2025 року на вказану суму.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.3 ст.270 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.01.2026 року, є дата складення повного судового рішення 06.02.2026 року, з урахуванням періоду перебування одного із членів колегії суддів на листку непрацездатності з 02 по 05 лютого 2026 року включно.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що сторона відповідача у відзиві на позовну заяву лише повідомила про орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу (1500 грн.), однак, ні доказів на підтвердження таких витрат, ні заяви, як того вимагає норма ч.8 ст.141 ЦПК України, у суді першої інстанції до закінчення судових дебатів не подавала, тому в апеляційного суду не було визначених процесуальним законом підстав для вирішення питання про розподіл таких судових витрат при ухваленні судового рішення за наслідками розгляду даної справи.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, то необхідно зазначити, що про такі витрати відповідач в апеляційній скарзі від 12.07.2025 року нічого не вказував (відсутній навіть орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу) і заяви, як того вимагає норма ч.8 ст.141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції не зробив, така заява разом із доказами подана відповідачем вже після завершення розгляду справи, притому, що договір №53/25/1 про надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, в якому вказано вартість правничих послуг (вартість гонорару) на цій стадії розгляду справи 2500 грн. (за складання апеляційної скарги), було укладено ще 01.07.2025 року, тобто до подання апеляційної скарги на рішення суду в даній справі, тому вимога відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення апеляційним судом додаткового рішення також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.141, 270, 389 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 06 лютого 2026 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич