Справа № 559/4964/25
Провадження № 2/559/488/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши у м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Вишковська Валентина Іванівна, до Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністрества юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Вишковська В.І. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до Дубенського ВДВС про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 . Після смерті останнього відкрилася спадщина. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу №112/2025. Однак, нотаріус повідомила позивача, що не може видати йому свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, оскільки для оформлення спадкових прав необхідно зняти арешт, накладений на все нерухоме майно належне померлому, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_6 від 07.12.2012, що підтверджено також і інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про наявність обтяження на нерухоме майно ОСОБА_2 . Окрім того, згідно інформації, наданої Дубенським ВДВС, згідно даних АСВП-спецпідрозді, на виконанні у відділі ДВС перебувало ВП НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа №2-648, виданого 21.09.2010 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банк «Фінанси та кредит» заборгованості в розмірі 905407,38 грн. В межах даного виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.49 ЗУ «Пров виконавче провадження». Зазначають, що надати будь-яку іншу інформацію по вищевказаному виконавчому провадженню є неможливим, оскільки термін зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву органу ДВС становить три роки , і на сьогодні вже минув. Крім того, відділом ДВС повідомлено, що у відділі ДВС відсутні законні підстави для зняття арешту з усього майна боржника, накладеного 07.12.2012. Одночасно повідомляють, що станом на 06.11.2025 виконавчі провадження, за якими ОСОБА_2 є боржником, на виконанні у відділі не перебувають.

Представник позивача зазначає, що з моменту повернення виконавчого документу стягувачеві минуло 13 років, однак повторно з виконавчим листом за цей час ніхто не звертався, відсутня будь-яка інформація про виконавчі провадження, за якими накладено арешт на майно позивача. Наявність даного арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадщину, тому він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08.01.2026 підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду.

Представник позивача адвокат Вишковська В.І. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем.

Від представника Дубенського ВДВС надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення у даній справі є 09.02.2026, тобто дата складання повного тексту рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.11).

ОСОБА_2 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок площею 0,1605 га, 0,0082 га, 02500 га, що розташовані у АДРЕСА_1 згідно Договору дарування від 12.05.2006, посвідченого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Бадаліс Ж.П., зареєстрованого в реєстрі за №1012. Належність вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_2 підтверджується також Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №3459951, та Державними актами про право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №436297, серії ЯЛ №436298, ЯЛ №436299 (а.с.12-16).

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається наявність обтяження (арешту) нерухомого майна ОСОБА_2 зареєстрованого 10.12.2012 реєстратором - Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6 від 07.12.2012 (а.с.17).

Згідно висновку за результатом звернення до нотаріуса від 30.10.2025 наданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Бадаліс Ж.П. вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки задля оформлення спадкових прав необхідно зняти арешт, накладений на все нерухоме майно померлого (а.с.18).

Згідно інформації, наданої Дубенським відділом ДВС у Дубенському районі Рівненської області від 06.11.2025, вбачається, що згідно даних АСВП-спецпідрозділ на виконанні у відділі ДВС перебувало ВП НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа №2-648 виданого 21.09.2010 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банк «Фінанси та кредит» заборгованості в розмірі 905407,38 грн. В межах даного виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Надати будь-яку іншу інформацію по вищевказаному виконавчому провадженню не є можливим, оскільки термін зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву органу ДВС становить три роки, і цей термін вже минув. Ч.ч.4,5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав для зняття виконавцем арешту майна. Зазначають, що у відділі відсутні законні підстави для зняття арешту з усього майна боржника, накладеного 07.12.2012. Одночасно повідомляють, що станом на 06.11.2025 виконавчі провадження, за якими ОСОБА_2 є боржником, на виконанні у відділі не перебувають (а.с.19-20).

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Архівну заборону на відчуження нерухомого майна, що належало ОСОБА_2 було зареєстровано і накладено згідно постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_6 від 07.12.2012, як на власність боржника, однак 21.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, будь-які інші виконавчі провадження в Дубенському відділі державної виконавчої служби, де боржником би був ОСОБА_2 - відсутні, виконавче провадження, відкрите у 2012 рці станом на сьогодні завершено, матеріали провадження знищені, адже термін їх зберігання закінчився, отож підста для подальшого існування заборони на майно немає.

Позивач є спадкоємцем майна померлого за законом, а існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає йому реалізувати своє право на спадщину. Причому з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання, зокрема, 13 років, відсутність будь-яких доказів щодо розміру такого зобов`язання, існування обтяження на спадкове майно, яке позивач має успадкувати за законом, не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність.

Суд бере до уваги, що скасування заборони на майно не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, суд приходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти (припинити) обтяження у формі арешту нерухомого майна:

-реєстраційний номер 13358191 від 10.12.2012, зареєстровано реєстратором - Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6 від 07.12.2012 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дубенського МРЮ Н.Г.Корнійчук, тип обтяження - арешт нерухомого майна, предмет обтяження - все нерухоме майно, власник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №13358191.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 09.02.2026.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача адвокат Вишковська Валентина Іванівна, РНОКПП НОМЕР_5 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідач: Дубенський відділ державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса місцезнаходження: вул.Грушевського,134, м.Дубно, Рівненськаобласть, електронна адреса: .

Суддя О.М.Томілін