Справа № 203/6216/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 лютого 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Івашкович А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 08.06.2010 солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «Укр Сиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 17.04.2007 у розмірі 154 798,00 грн, а також судові витрати у сумі 1 247,96 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн, однак рішення суду у встановлені законодавством строки не виконано.

У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів інфляційні втрати за період з 02.04.2017 по 11.12.2020 у сумі 46 399,25 грн, 3% річних за той самий період у розмірі 17 164,21 грн, а також судовий збір по 1 514,00 грн з кожного відповідача.

Відповідачі відзиву на позов не надали.

Заяви ( клопотання) учасників справи.

29.01.2026 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі.

09.02.2026 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Інші процесуальні дії у справі.

02.09.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального районного суду міста Дніпра справу передано для розгляду судді Іваницькій І.В.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 27.10.2025 вказану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

10.12.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справу передано для розгляду судді Голяні О.В.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2025 відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2026 розгляд справи за позовом ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, постановлено здійснювати в режимі відеоконференції з представником позивача ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Сторони по справі та їх представники в судове засідання не з`явились.

Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явились без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 5 ст. 286 ЦК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 08.06.2010 у справі №2-2889/10 солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «Укр Сиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 17.04.2007 у розмірі 154 798,00 грн, а також судові витрати у сумі 1 247,96 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн. Рішення набрало законної сили, на його виконання судом видано виконавчі листи.

Ухвалою цього ж суду від 19.08.2020 замінено сторону стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчих листах на його правонаступника ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

Згідно з наданим розрахунком за період з 02.04.2017 по 31.12.2020 заборгованість відповідачів становить 17 164,21 грн 3% річних та 46 399,25 грн інфляційні втрати, при цьому залишок основного боргу на початок періоду нарахування визначено у сумі 154 798,00 грн.

Відповідачі контрозрахунку не надали.

Оцінка Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положеннями ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ізст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

З огляду на встановлені обставини справи, наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили та не виконане відповідачами, а також беручи до уваги приписи статті 625 ЦК України та правові позиції Верховного Суду щодо застосування інфляційних втрат і трьох процентів річних як способу відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, суд доходить висновку, що у відповідачів виник обов`язок сплатити на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних за заявлений період прострочення.

Оскільки розрахунок заборгованості відповідачами не спростований, доказів належного виконання зобов`язання не подано, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, із покладенням на відповідачів обов`язку відшкодувати сплачений позивачем судовий збір.

З цих підстав, керуючись статтями2,5,10-13,18,81,258-259,263-265,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» інфляційні втрати у сумі 46 399,25 грн та 3% річних у сумі 17 164,21 грн, нараховані за період з 02.04.2017 по 31.12.2020 за невиконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08.06.2010 у справі № 2-2889/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 17.04.2007.

Стягнути з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» по 1 514,00 грн. судового збору з кожного.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд.40х, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.В. ГОЛЯНА