Справа № 369/7257/25
Провадження №8/369/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді - Козак І.А.,

при секретарі - Кавун Є.О.,

за участі:

представника заявника - Дуднік Л.О.,

стягувача - ОСОБА_1 ,

представника стягувача - Дяковського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою адвоката Дуднік Людмили Олександрівни, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2 про перегляд судового наказу № 369/7257/25 від 27 жовтня 2025 року за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2025 року через систему «Електронний суд» до Києво-Святошинський районний суд Київської області надійшла заява адвоката Дуднік Людмили Олександрівни, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2 про перегляд судового наказу № 369/7257/25 від 27 жовтня 2025 року за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 вказує, що зазначені твердження стягувача аліментів, на підставі яких судом було винесено судовий наказ від 27.10.2025 року, є такими, які не відповідають дійсним обставинам. Зокрема, між сторонами існує спір про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Більше того, розглядаючи подану стягувачем заяву, судом не досліджено та не витребувано у стягувача належні та достовірні докази в розумінні ЦПК України щодо того чи дійсно малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно проживають з матір`ю та чи відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами.

17.12.2025 року ухвалою суду за заявою про перегляд судового наказу № 369/7257/25 відкрито провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

26.12.2025 року від представника стягувача надійшли заперечення на клопотання, у яких зазначає, що визначені ОСОБА_2 обставини за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, а самі по собі ці обставини не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами ст. 165 ЦПК України.Боржником не надано жодних доказів на підтвердження підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

Стягувач зазначає, що по своїй суті доводи заяви боржника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами. Той факт, що згідно з положеннями процесуального закону судовий наказ виданий без судового засідання і повідомлення сторін, і без урахування заперечень боржника проти стягнення аліментів, не дає підстав вважати такі заперечення нововиявленими обставинами. У задоволенні заяви про скасування судового наказу по даній справі просить відмовити.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтвердила, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання дітей та цей спір вже існував на момент подачі заяви про видачу судовго наказу, діти проживають з батьками по черзі за домовленістю, тому просила судовий наказ скасувати і відмовити у видачі судового наказу.

Стягувач ОСОБА_1 та представник стягувача ОСОБА_7 підтримали спільну позицію, що стосується заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, не заперечували, що батько дітей проводить з ними час, але на постійній основі діти проживають з матір`ю, тому заяву ОСОБА_2 просили залишити без задоволення. Вважають, що це не є нововиявленою обставиною, оскільки обставини існували на час подання заяви та були відомі заявнику.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з доданими до неї матеріалами, заслухавши доводи сторін, суд дійшов такого висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

У судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2025 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса місця проживання: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), в розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.04.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 302,80 гривень.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (частина перша статті 170 ЦПК України).

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частини сьома-восьма статті 170 ЦПК України).

Вирішуючи питання, чи є зазначене вище нововиявленими обставинами, суд враховує те, що нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Тобто, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Істотність обставин, полягає в тому, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення. Суд має враховувати, що ці обставини є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору і вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року).

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

ЦПК України містить і перелік підстав, які виключають можливість перегляду судового рішення.

За частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новим обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі

№ 154/3029/14-ц зазначено, що "нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення, тощо)".

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 359/10050/19 викладено висновок про те, що "обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти". Отже, на переконання суду, у даній справі боржник (батько) не надав належних та допустимих доказів, що спростовують доводи заявника (матері) щодо проживання дітей разом з нею. У постанові викладено висновок про те, що «обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти».

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.03.2023 у справі №761/36042/20 (провадження № 61-6681св22) та від 09.07.2025 у справі

№ 694/1425/22 (провадження № 61-3582 св 25).

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною п`ятою статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Оскільки підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Істотність обставин, полягає в тому, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення. Суд має враховувати, що ці обставини є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору і вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Повертаючись до обставин цієї справи судом встановлено, що проживання дітей з батьком з огляду на ст.423 ЦПК України не є істотною обставиною для справи, тому не може бути підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

У заяві боржник не довів наявність нововиявлених обставин та не надав достатніх і належних доказів факту проживання дітей разом з батьком на час видачі судового наказу. Доводи заявника про те, що існує спір щодо визначення місця проживання дітей не є для суду переконливим доказом, оскільки не змінює висновку суду щодо проживання дітей разом зі стягувачем на день видачі судового наказу.

Більше того, наявність невирішеного спору щодо місця проживання дітей та факт періодичного проведення часу батька з дітьми, не є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, а може бути підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Також, суд звертає увагу, що з матеріалів справи та доводів сторін вбачається, що про спір щодо визначення місця проживання дітей між батьками було відомо ще на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, тому ця обставина не є нововиявленою.

З огляду на зазначене, наведені адвокатом Дуднік Людмилою Олександрівною, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2 обставини у заяві про перегляд справи за нововиявленими обставинами, в розумінні статті 423 ЦПК України, не є нововиявленими, оскільки не спростовують факти, що були покладені в основу судового наказу та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому наказі, а також фактично зводяться до незгоди з прийнятим у цій справі судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 170, 259, 260, 261, 352, 354, 423, 429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Дуднік Людмили Олександрівни, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2 про перегляд судового наказу № 369/7257/25 від 27 жовтня 2025 року за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після її проголошення та протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.01.2026

Суддя Ірина КОЗАК