Справа № 496/4978/25
Провадження № 2-о/496/24/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Крикун І.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біляївська міська рада Одеського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити фактпостійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю з 2014 року до дня смерті останнього, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З померлим вони до дня смерті постійно проживали у спільно придбаному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, що належало померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.11.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (реєстровий №2318). З метою прийняття спадщини після смерті спадкодавця, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеського району Одеської області з відповідною заявою, так як протягом тривалого часу вони з померлим проживали однією родиною та вели спільне господарство. Однак, 18.07.2025 року заявниця отримала від нотаріуса лист з роз`ясненням про необхідність звернення до суду з питання встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, єдиною можливістю довести своє право на спадщину є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки від цього залежить прийняття або неприйняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У судовому засіданні заявниця на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити.

Від Біляївської міської ради Одеського району Одеської області надійшла заява щодо розгляду справи без участі представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечували.

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 27 від 11.01.2025 року. (а.с.10)

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 26.11.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (реєстровий №2318) ОСОБА_2 , придбав земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 16-17)

3 метою оформлення своїх спадкових прав на вказане спадкове майно, ОСОБА_1 звернулася із заявою до Біляївської державної нотаріальної контори Одеського району Одеської області для отримання свідоцтва про право на спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Листом про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. від 18.07.2025 року № 1678/02-14 відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини за майном померлого ОСОБА_2 , 1951 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутній родинний зв`язок, у зв`язку із чим їй треба звернутися до суду із врегулюванням цього питання. (а.с.11)

Той факт, що заявниця постійно проживала разом із ОСОБА_2 , 1951 року народження, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , в АДРЕСА_1 , підтверджується залученими до матеріалів справи доказами:

-довідками виданими головою СК «Тірас» від 24.07.2025 року (а.с.12), громадської організації СТ «Сонячний» від 19.07.2025 року (а.с.13), згідно запису в погосподарській книзі за 2023 рр. до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-15), а також допитаним у судовому засіданні свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки це не дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За положеннями ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця або ж навпаки не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на вищенаведені норми матеріального права для підтвердження прийняття спадщини, має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому проаналізувавши надані письмові докази, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що право заявниці має бути захищено шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, що відповідає вимогам чинного законодавства України, а отже заява має бути задоволена.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 законна та обґрунтована, а її доводи підтверджується належними та достатніми доказами, що було встановлено в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню за наведеними вище обставинами.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 293, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю з 2014 року до дня смерті останнього, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Горяєв

Повний текст рішення складено 12.02.2026 року.