Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2087/25
Провадження № 2/542/194/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором та просить стягнути з відповідача за договором позики №75868291 від 04.07.2021 суму заборгованості в розмірі 9486,40 грн., з яких: 2800 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6686,40 грн. - заборгованість за відсотками.
Позов мотивовано тим, що 04 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №75868291, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2800 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день.
19.11.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №1911, у відповідності до умов якого останній набув право вимоги до Боржників, в тому числі за договором позики №75868291 від 04.07.2021 року.
03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №030423-ФК, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до Боржників, в тому числі за договором позики №75868291 від 04.07.2021 року, до відповідача у розмірі 9486,40 грн., з яких: 2800 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6686,40 грн. - заборгованість за відсотками.
Посилаються на те, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем, ані перед позивачем.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 9486,40 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 05.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.59).
Ухвалою суду від 13.01.2026 року витребувано докази (а.с.69).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.65, 77), надавши заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 61, 71).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.66, 76), та не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав.
Ухвалою суду від 12.02.2026 року встановлено заочний розгляд справи.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 04.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75868291, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2800,00 грн., строком на 30 днів, процентна ставка 1,99% (а.с.15).
Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором FgUJdOI8Jy.
Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 2800 грн. відповідачу підтверджується платіжною інструкцією (а.с.17 на звороті) та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» (а.с.17), зі змісту яких вбачається, що платником ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснено переказ коштів 04.07.2021 для зарахування на платіжну карту № НОМЕР_1 .
Довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Номер договору 75868291, одноразовий ідентифікатор FgUJdOI8Jy, дата відправки ідентифікатора позичальнику 04.07.2021 15:53:00 (а.с.16).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано, як і не надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості.
Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формічастина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Щодо набуття ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором.
Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Так, судом встановлено, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" укладено Договір факторингу №1911, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова компанія управління активами" (Фактор) передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнта) за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору) в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (права вимоги) (а.с. 29-33).
Відповідно до Реєстру прав вимог №3 від 19.11.2021 до ТОВ "Фінансова компанія управління активами" перейшло право вимоги за кредитним договором №75868291 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом 9486,40 грн. (а.с. 35).
03 квітня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено Договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ "Фінпром Маркет" (Фактор) передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ "Фінансова компанія управління активами" (Клієнта) за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору) в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (а.с. 37-41).
Відповідно до Реєстру заборгованості від 03.04.2023 до ТОВ "Фінпром Маркет" перейшло право вимоги за кредитним договором №75868291 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом 9486,40 грн. (а.с. 43).
Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитним договором відповідачем.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість за договором позики №75868291 від 04.07.2021 в сумі 9486,40 грн., з яких: 2800 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6686,40 грн. - заборгованість за відсотками.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).
Так в даному випадку відповідач за договором позики №75868291 від 04.07.2021 року з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» отримав кредитні кошти в сумі 2800 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаному договору, підлягають задоволенню.
При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Так, за умовами договору №75868291 від 04.07.2021 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 2800 грн, строком на 30 днів, процентна ставка 1,99%, по 03.08.2021 року (а.с.15).
А згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від Правила надання грошових коштів у позику на умовах повернення позики в кінці строку позики від 14.05.2021 року додаються).
Отже, позивач вважає, що у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями, на що суд зазначає таке.
Так, згідно з умовами укладеного договору позики №75868291 від 04.07.2021, позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2800 грн., строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), дата надання кредиту 04.07.2021, дата повернення кредиту 03.08.2021.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене.
Договір позики №75868291 від 04.07.2021 не містить умов пролонгації укладеного договору.
Посилання позивача на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику, відповідно до якого передбачено строк автопролонгації договору не більше 90 календарних днів є необґрунтованим, оскільки наявні в матеріалах справи Правила надання грошових коштів у позику ОСОБА_1 ним не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.
Відтак, враховуючи умови укладеного сторонами договору позики, строк дії якого визначено з 04 липня 2021 року по 03 серпня 2021 включно, то стягненню підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за даний період за період, визначений кредитним договором, виходячи із установленої у договорі процентної ставки, в розмірі 1671,60 грн, із розрахунку 2800грн*1,99%/100*30днів.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором №75868291 від 04.07.2021, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 4471,60 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 2800 грн., заборгованості за відсотками за користування позикою у період з 04.07.2021 по 03.08.2021 - 1671,60 грн.
Таким чином, оскільки відповідач не виконує умов кредитного договору, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір №25-08/25/Ф про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року (а.с.44 на звороті-47), Витяг з акту №4-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/Ф від 25.08.2025 року (а.с.48).
Відповідно до п.4.1 розліду 4 Договору №25-08/25/Ф про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року передбачено, що за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного Договору клієнт сплачує адвокату винагороду у нижчезазначеному розмірі.
Згідно з п.4.2 Договору за послуги, надані адвокатом, клієнт протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Акту про приймання-передачі наданої правничої допомоги (Додаток №2 до цього Договору) та отримання від Адвоката відповідного рахунку, сплачує винагороду на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок адвоката, вказаний в цьому Договорі.
При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20).
Крім того, в даному випадку слід врахувати правову позицію, викладену у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року, згідно якої: «Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».
Так, суд враховує, що представником позивача вчинені такі дії: написання позовної заяви. Докази вчинення будь-яких інших процесуальний дій надані не були. При цьому розгляд справи відбувався без участі представника позивача.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 гривень.
При цьому судом позовні вимоги були задоволені частково на 47,14% з розрахунку: 4471,60 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 9486,40 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 47,14% (відсоток задоволених позовних вимог).
Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Та сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1141,92 грн. з розрахунку: 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 47,14% (відсоток задоволених позовних вимог) : 100.
А сума витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача складає 2121,3 грн. з розрахунку: 4500 грн (сума витрат на правничу допоомгу) х 47,14% (відсоток задоволених позовних вимог) : 100.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченомустаттею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникисправи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», місцезнаходження: вул.Садова, буд.31/33, м.Ірпінь, 08205, ;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 12 лютого 2026 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва