Справа № 496/5086/21
Провадження № 6/496/24/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.,

за участю секретаря - Кабанової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

В С Т А Н О В И В:

27.01.2026 року через систему «Електронний суд» представник Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) Попов В.Є. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №496/5086/21 за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Заява, крім іншого, мотивована тим, що 21.11.2022 року суддею Біляївського районного суду Одеської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 496/5086/21 за позовом МТСБУдо ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, яким позовні вимоги були задоволено та призначено до стягнення на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 24 234 грн. 59 коп. У відповідності до ч.2 ст.368 ЦПК України (в редакції чинній на момент винесення рішення у справі) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

На виконання вищевказаного рішення Біляївського районного суду Одеської області видано МТСБУвиконавчий лист, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Однак під час розсортування поштової кореспонденції представникам (співробітникам) позивача, виконавчий лист було втрачено та не було пред`явлено його до виконання, вищевказане рішення суду залишилось невиконаним. Згідно з офіційного сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень, інформації щодо відкритого виконавчого провадження щодо примусово стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Стягувача МТСБУне міститься. Крім того, заявник надає своє підтвердження, що жодних коштів на рахунок МТСБУне надходило, виконавчий лист не було пред`явлено до виконавчої служби, відкритих виконавчих проваджень, стягувачем яких є саме МТСБУпід час перевірки у відкритому доступі Автоматизованої системи виконавчих проваджень, не міститься, а відтак вищевказане рішення суду залишилось невиконаним.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Також необхідно зазначити, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» для виконавчих листів встановлено трирічний строк для пред`явлення до виконання. Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Крім того, ч.1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Зважаючи на викладене - звернення з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного та реального виконання рішення суду згідно до виконавчого документа. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються Розділом VI та п.п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України. Окрім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. В ст. 9 Конституції України визначено, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятими урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «b» п. 3 ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору необхідно використовувати наступну практику застосування договору, яка встановлює угоду учасників щодо його тлумачення. Так, у рішенні від 29.06.2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: « Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляд упродовж розумного строку (...) судом, встановленим законом », а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18.10.2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвенції. Отже, задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, є гарантією виконання рішення суду що обумовлено ч. 5 ст. 124 Конституції України, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Представник заявника через систему «Електронний суд» подав заяву в якій просив справу розглянути за відсутністю представника позивача.

Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.11.2022 року у справі № 496/5086/21 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь МТСБУ (місце знаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, р/р IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк», м. Києва, ) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 24 234, 59 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 21.12.2022 року.

09.01.2023 року Біляївським районним судом Одеської області видано виконавчий листа № 496/5086/21, які засобами поштового зв`язку рекомендованим листом надіслані МТСБУ.

20.01.2023 року уповноважений представник МТСБУ отримав поштове відправлення з оригіналом виконавчого листа, що підтверджується відповідною розпискою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Видача дубліката виконавчого документа зумовлена необхідністю виконання ухваленого судом рішення, яке набрало законної сили, проте не було виконане боржником.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09.02.2022 року в справі № 201/4043/19, від 09.02.2022 року в справі № 757/14604/20, від 06.11.2019 року в справі № 2-1053/10, від 23.09.2020 року в справі № 127/2-3538/10.

Під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є він чинним та чи не було його скасовано, або чи виконано рішення повністю або частково, та чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного стягнення; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10.10.2018 у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18), від 22.10.2018 у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18), від 03.006.2020 у справі № 2-461/09 (провадження № 61-2812св19).

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник посилався на те, що під час розсортування поштової кореспонденції представникам (співробітникам) позивача, виконавчий лист було втрачено.

Разом з тим, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, заявник не надав жодного доказу втрати виконавчого листа, не надав жодного доказу вжиття заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження виконавчого листа. Доводи заявника в цій частині, не підтверджені жодним доказом та, всупереч вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, ґрунтуються виключно на припущеннях.

Ті обставини, що виконавчий лист не було пред`явлено до виконання, що в АСВП відсутні відкриті виконавчі провадження, сторонами яких є учасники цієї справи, фактичне невиконання рішення на теперішній час, не є належним та допустимим доказом втрати виконавчого листа, оскільки не можуть беззаперечно підтвердити саме втрату виконавчого листа як єдину і достатню підставу для видачі його дубліката.

Суд наголошує, що позивач, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами. Заявник, який є стягувачем за виконавчим листом, як особа зацікавлена у належному виконанні рішення, зобов`язаний вжити необхідних та вичерпних заходів, спрямованих на відшукання отриманого ним виконавчого листа. І лише у разі підтвердження відповідними доказами втрати виконавчого листа ініціювати перед судом розгляд питання видачі дубліката виконавчого листа. Також слід звернути увагу, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 496/5086/21 зазначено 21.12.2025 року.

З урахуванням того, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, тому суд відмовляє МТСБУ у видачі дубліката виконавчого листа.

Керуючись ст. 81, 259-260, пп. 17.4 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.Л. Пасечник