Справа № 283/1918/25
Провадження №2/283/85/2026
У Х В А Л А

13 лютого 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дмитрієв Артур Ігорович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває вказана позовна заява.

12.02.2026 від представника позивача надійшло клопотання про те, що позивач не підтримує позовних вимог у зв`язку з добровільним частковим погашенням відповідачем заборгованості по заробітній платі та з клопотанням про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Із заявами, клопотаннями, до суду не звертався.

Суд відповідно ст.247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України підставою для закриття провадження по справі є відмова позивача від позову і відмова прийнята судом.

Заявою від 12.02.2026 представник позивача фактично повідомив про відмову від позовних вимог (не підтримання позову) у зв`язку з задоволенням їх відповідачем після пред`явлення позову.

Відмова позивача від позову є реалізацією його процесуального права, а тому суд приймає відмову позивача від позову.

Вирішуючи клопотання представника позивача про стягнення із відповідача витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує наступне.

На підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

До суду з позовом представник позивача звернувся 31 липня 2025 року, відповідач добровільно частково задовольнив позовні вимоги щодо погашення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, тобто, після подання позову.

З огляду на те, що позивач відмовився від позову з тих підстав, що відповідач після пред`явлення позову частково задовольнив вимоги позивача, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Пред`являючи позов, представник позивача просив вирішити питання про стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, що підтвердив договором про надання правничої допомоги від 05.05.2025, ордером та копією квитанції до платіжної інструкції від 28.07.2025 про перерахунок позивачем на користь адвоката 10000 грн за надану правову допомогу (а.с.37-40).

У відзиві представник відповідача зазначив, що розмір судових витрат на правничу допомогу не є обгрунтованим та співмірним із предметом спору, а тому просив відмовити у її стягненні.

У клопотанні про відшкодування судових витрат представником позивача вказано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ним, а саме: підготовка та подання позовної заяви (витрачений час 6 год, вартість 5000 грн), підготовка адвокатських запитів та розрахунків заборгованості (витрачений час 6 год, вартість 5000 грн).

Суд враховує, що хоч даний трудовий спір і належить до справ незначної складності, де сформована стала судова практика, в той же час з огляду на наявність обставин, які свідчать про те, що представником позивача дійсно проводилася значна робота по підготовці доказової бази шляхом направлення адвокатських запитів, в тому числі і до відповідача, здійснювались розрахунки заборгованості, суд вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу є співмірним.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 142, 255, 256 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти відмову представника позивача від позову.

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дмитрієв Артур Ігорович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку - закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі», , на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена та підписана 13.02.2026.

Суддя В. М. Хомич