Провадження № 2/947/359/26
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

11.02.2026 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.05.2025 позов задоволено.

10.06.2025 до суду представником відповідача ОСОБА_3 подано заяву про перегляд заочного рішення.

Водночас, 10.06.2025 до суду представником відповідача ОСОБА_3 подано заяву про надання строку на примирення. У шлюбі в подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2015 року народження, та ОСОБА_5 , 2020 року народження.

Ухвалою суду від 21.07.2025 заочне рішення скасоване. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи.

У судові засідання, 16.09.2025 та 08.10.2025, учасники справи та їх представники не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Ухвалою суду від 08.10.2025 подружжю ОСОБА_6 надано строк для примирення тривалістю 3 місяці. Провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 27.01.2026 провадження у справі поновлено.

У судове засідання, 11.02.2026, сторони та/або їх представники, належним чином повідомлені, не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Натомість, 11.02.2026, до суду представником позивача ОСОБА_7 подано заяву про залишення позову без розгляду, яку суд уважає за можливе розглянути за відсутності учасників справи.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Відповідно до принципу дискозитивності, передбаченому ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1).

Відтак суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Щодо повернення судового збору суд зазначає таке.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (ч. 3 ст. 257 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) .

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015).

З системного аналізу вказаних норм права логічно випливає, що приписами ст. 257, 142 ЦК України не передбачено право позивача на повернення йому судового збору у разі залишення позову без розгляду за його заявою. У такій процесуальні ситуації тільки відповідач має право заявити вимоги про компенсацію позивачем здійснених відповідачем витрат. Оскільки означені приписи Закону України «Про судовий збір» є загальними нормами права та мають більш ранню редакцію (2015 рік), аніж приписи ЦПК України (2017 рік), які є спеціальними, суд до вказаних правовідносин, керуючись правилами тлумачення переваги спеціальної норми над загальною, а також норми, яка має більш пізню редакцію рівних за силою нормативно-правових актів, доходить висновку про відсутність підстав для повернення судового збору позивачеві з державного бюджету.

Окрім цього, виключення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» прямо вказують на це («крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду за його заявою (клопотанням»).

На підставі викладеного, керуючись ст. 142, 200, 257, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника позивача Крушиинської А.А. про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

2. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Цирфа К. А.