справа № 757/4091/20
провадження № 22-ц/824/1774/2026
головуючий у суді І інстанції Остапчук Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 7 липня 2025 року у справі за заявою представника Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Ярового Ярослава Валерійовича про виправлення описки у виконавчому документі,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві звернулось до суду із заявою про виправлення описки у виконавчому документі.

Мотивуючи свої вимоги тим, що до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі Головне управління Казначейства) надійшла заява ОСОБА_1 про виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 7 червня 2024 року по справі № 757/4091/20-ц (далі - Виконавчий лист) про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Виконавчий лист видано на виконання постанови Верховного Суду від 25 січня 2023 року по справі №757/4091/20-ц (далі - Судове рішення). Однак, при розгляді поданих стягувачем документів, було встановлено, що при його оформленні Виконавчого листа про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн допущено помилку, а саме: вказані у виконавчому листі відомості про боржника (боржник Державна казначейська служби України) не відповідають відомостям, вказаним у резолютивній частині рішення.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 15 Закону визначено, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Частиною другою статті 2 ЦК України встановлено, що учасником цивільних відносин є держава Україна. Верховний Суд неодноразово наголошував у постановах від 25.09.2019 у справі № 607/5841/17, від 18.11.2020 у справі № 554/5980/18, від 15.06.2022 у справі № 398/2910/20, від 09.02.2022 у справі № 757/6203/21-ц, від 23.02.2022 у справі № 757/23994/20-ц, від 28.04.2022 у справі № 464/5200/19, від 25.01.2023 у справі №757/4091/20-ц, від 04.10.2023 у справі № 757/5351/21-ц, від 18.10.2023 у справі № 127/1407/22, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Таким чином, зважаючи на зазначене та враховуючи практику Верховного Суду у виконавчому листі, виданому Печерським районним судом м. Києва від 7 червня 2024 року по справі № 757/4091/20-ц про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, боржником слід зазначити «Держава України».

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року заяву представника Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Ярового Ярослава Валерійовича про виправлення описки у виконавчому документі задоволено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що зазначення у виконавчому листі боржником Державної казначейської служби України як юридичної особи з відповідним кодом ЄДРПОУ (а не держави Україна без зазначення коду боржника) повністю відповідає змісту резолютивної частини рішення суду у даній справі №757/4091/20, і жодним чином не перешкоджає вчиненню дій з безспірного списання коштів на виконання цього рішення, - а тому вимога про "виправлення описки у виконавчому листі" є надуманою і спрямована не на реальне виконання рішення, а навпаки, саме на протиправне перешкоджання такому виконанню. У разі набрання законної сили оскаржуваною ухвалою, у Державної казначейської служби України виникнуть формальні підстави для повторного повернення стягувачу без виконання виконавчого листа від 17 червня 2024 року, що призведе до суттєвих затримок у виконанні, пов`язаних з видачею судом нового виконавчого листа та повторною втратою черговості у відповідній бюджетній програмі.

Зазначає, що заяву від 30 грудня 2024 року про виправлення описки у виконавчому листі подано представником від імені сторонньої особи, яка не брала участі у справі, не є стягувачем або боржником за вказаним виконавчим документом, і не наділена процесуальним правом на подання такої заяви. За таких умов вказана заява не могла бути прийнята до судового розгляду, а тим більше не могла бути задоволена судом. Хоча стягувач звертав увагу суду на неповноважність заявника, цим доводам суд правової оцінки не надав та не спростував їх в оскаржуваній ухвалі.

Також вказує, що справу (питання) розглянуто судом за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.А саме, учасник справи №757/4091/20-ц - держава Україна в особі Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; вул. Різницька, 11- Б, м. Київ, 01011) не був зазначений заявником у заяві про виправлення описки у виконавчому листі, не був залучений судом, і відповідно не був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, - що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України.

Окрім того вказує, що заявник зазначив у заяві неправильну дату видачі виконавчого листа, а саме 07 червня 2024 року, замість правильного 17 червня 2024 року (що підтверджується матеріалами справи). Проте резолютивною частиною оскаржуваної ухвали суд задовольнив заяву саме щодо виконавчого листа від 07 червня 2024 року (як зазначено у заяві), - що свідчить про неуважність суду під час дослідження матеріалів справи та некритичне ставлення до вимог заявника.

24 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Ярового Ярослава Валерійовича, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що оскільки саме на органи Казначейства законом покладено обов`язок вживати заходів до виконання виконавчих документів, та у зв`язку з ускладненою можливістю виконання судового рішення через невірно зазначеного боржника у Виконавчому листі, у Головного управління Казначейства наявні підстави для звернення до суду із заявою про виправлення описки у виконавчому документі. Важливо також, що при цьому права стягувача не порушуються. Вказане вище узгоджується також із практикою апеляційного суду по справі №757/72634/17-ц.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засіданні на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Таким чином, зважаючи на зазначене та враховуючи практику Верховного Суду у виконавчому листі, виданому Печерським районним судом м. Києва від 7 червня 2024 року по справі № 757/4091/20-ц про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, боржником слід зазначити «Держава України».

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року в цивільній справі №757/4091/20-ц за позовом ОСОБА_1 (далі - "Позивач", "Стягувач") до держави Україна в особі Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, - позов задоволено частково. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1000 грн на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року у вказаній справі - апеляційну скаргу Позивача задоволено частково. Рішення суду першої інстанції від 16 лютого 2021 року змінено в частині задоволених вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, збільшивши її розмір до 20000 гривень.

Відповідний виконавчий лист на виконання вказаного рішення видано Печерським районним судом міста Києва 29 липня 2021 року, а у серпні 2021 року в установленому порядку пред`явлено Позивачем (Стягувачем) до Державної казначейської служби України.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року у вказаній справі касаційну скаргу Позивача задоволено частково. Рішення судів попередніх інстанцій змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції: "Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 20000,00 грн", в іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

Листом-повідомленням Державної казначейської служби України №5-11-11/7192 від 26 квітня 2023 року (міститься в матеріалах справи) вказаний виконавчий лист Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року повернуто стягувачу без виконання з мотивів невідповідності виконавчого листа вимогам, встановленим частиною першою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження". За висновком ДКСУ, після ухвалення Верховним Судом постанови від 25 січня 2023 року виконавчий лист Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року більше не відповідає вимогам закону і підлягає поверненню без виконання.

У серпні 2023 року Стягувач повторно пред`явив вказаний виконавчий лист на виконання до Державної казначейської служби України, додавши судову копію постанови Верховного Суду від 25 січня 2023 року, однак листом-повідомленням №5- 11-11/16519 від 12 вересня 2023 року (міститься в матеріалах справи) вказаний виконавчий лист знову повернуто стягувачу без виконання з тих самих мотивів.

Після неодноразових звернень Стягувача, Печерський районний суд міста Києва 17 червня 2024 року видав новий виконавчий лист (з резолютивною частиною в редакції постанови Верховного Суду від 25 січня 2023 року), боржником в якому (так само як і в первісному виконавчому листі від 29 липня 2021 року) зазначено Державну казначейську службу України (код СДРПОУ 37567646; вул. Бастіонна, 6, м. Київ). Вказаний виконавчий лист повторно пред`явлено Стягувачем на виконання до Державної казначейської служби України.

Заявник, звертаючись до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі вказував на те, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, відповідно наявні підстави для виправлення помилки у виконавчому листі, виданого 7 червня 2024 року Печерським районним судом міста Києва по справі №757/4091/20-ц замість невірного найменування боржника - «Державна казначейська служба України» ()» необхідно вказати вірно боржником - «Держава Україна».

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України - до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України; зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання; безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Таким чином, обов`язок щодо виконання судових рішень про стягнення коштів (щодо безспірного списання бюджетних коштів), боржником за якими є держава Україна (державний бюджет України) - покладено законом саме на Казначейство України (Державну казначейську службу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.07.2024 року у справі № 947/8065/20 зазначив наступне:

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінкові форми слів, застосування русизмів і діалектизмів тощо.

Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо), або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив судове рішення.

Таким чином, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів; виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення; в резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Отже, виправленню підлягають помилки (описки) виключно технічного, а не юридичного характеру. Описка чи помилка у виконавчому документі підлягає виправленню виключно в тому разі, якщо вона має істотний характер і утруднює, перешкоджає або унеможливлює реальне виконання судового рішення.

Разом з тим, зазначення у виконавчому листі боржником Державної казначейської служби України, як юридичної особи з відповідним кодом ЄДРПОУ, (а не держави Україна без зазначення коду боржника) повністю відповідає змісту резолютивної частини рішення суду у даній справі №757/4091/20,і жодним чином не перешкоджає вчиненню дій з безспірного списання коштів на виконання цього рішення, - а тому вимога про "виправлення описки у виконавчому листі" є помилковою.

У разі набрання законної сили оскаржуваною ухвалою, у Державної казначейської служби України виникнуть формальні підстави для повторного повернення стягувачу без виконання виконавчого листа від 17 червня 2024 року, що призведе до суттєвих затримок у виконанні, пов`язаних з видачею судом нового виконавчого листа та повторною втратою черговості у відповідній бюджетній програмі.

Відтак, заява не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги можуть вплинути на зміну рішення в частині його обґрунтування та визначеного порядку виконання, а таке питання не вирішується в порядку виправлення описки у виконавчому листі.

Окрім того, на переконання колегії суддів заяву про виправлення описки у виконавчому листі подано неповноважною особою.

Так, частина перша статті 432 ЦПК України містить вичерпний перелік осіб, які можуть звернутися до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, а саме: виключно стягувач та (або) боржник.

Проте інші особи не мають процесуального права на звернення до суду з такою заявою.

Боржником у виконавчому листі зазначено Державну казначейську службу України (; вул. Бастіонна, 6, м. Київ) як особу, яка діяла в судовому процесі від імені відповідача (держави Україна) під час розгляду по суті справи №757/4091/20-ц,відповідно до частини четвертої статті 58 ЦПК України.

В свою чергу, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (; вул. Терещенківська, 11-А, м. Київ) не брало участі у справі №757/4091/20-ц,не є стороною цієї справи, і не зазначено у виконавчому листі, як боржник, а тому не наділено правом звернення із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі.

Отже, заяву від 30 грудня 2024 року про виправлення описки у виконавчому листі подано представником від імені особи, яка не надала доказів у підтвердження набуття процесуальних прав на подання такої заяви.

За таких умов вказана заява не могла бути прийнята до судового розгляду, а тим більше не могла бути задоволена судом.

А відтак, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 7 липня 2025 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки у виконавчому документі.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 7 липня 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви про виправлення описки у виконавчому документі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба