У Х В А Л А

Іменем України

11.02.2026 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої cудді Гулієвої М.І.,

за участі секретаря судового засідання Столярської Ю.Є.

в ході судового розгляду в порядку окремого провадження цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

встановив:

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис на 6 місяців відносно ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 23.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання з розгляду справи по суті з викликом заявниці та заінтересованої особи.

В ході судового розгляду справи стало відомо, що заінтересована особа ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .

Заслухавши пояснення заявниці та її представника - адвоката Водопийко Х.Т. з приводу обставин звернення із заявою про видачу обмежувального припису, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п.1 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об"єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження, суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Частиною 4 ст. 294 ЦПК України, встановлено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки.

Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Зважаючи на те, що заінтересована особа ОСОБА_2 в судові засідання не прибуває, є наявна інформація про те, що він проходить військову службу, з метою повного, всебічного та об"єктивного розгляду справи, суд вважає за доцільне витребувати з Військової частини НОМЕР_1 інформацію про те, з якого часу та чи станом на день постановлення даної ухвали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з наданням належним чином завірених копій підтверджуючих документів.

Ч.7 ст.81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Ч.2 ст.258 ЦПК України визначено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до ч.5 ст.259 ЦПК України , Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Згідно із ст. 18 ЦПК України, судові рішення обов`язкові для всіх і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

На підставі вище викладеного, керуючись ст..ст. 84, 258 - 260 ЦПК України, -

постановив:

Витребувати з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , електронна пошта - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) інформацію про те, з якого часу та чи станом на день постановлення даної ухвали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , з наданням належним чином завірених копій підтверджуючих документів.

Витребувані документи надати суду у найкоротші терміни до 20.02.26.

Будь - яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Гулієва