КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2658/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Київські енергетичні послуги», ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивувала тим, що вважає дії відповідачів по відключено від електропостачання квартири, у зв`язку з утворенням заборгованості, незаконними.

Вона не отримувала попередження про припинення постачання електричної енергії.

Технічні заходи про припинення постачання електричної енергії були здійснені невідомими особами, без надання документів на виконання робіт по відключенню об`єкта від постачання електроенергією.

Крім того, зазначала, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» не провело розгляд її звернення від 19 липня 2024 року та порушило законодавство України про звернення громадян.

Просила суд, визнати, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» не провело розгляд її звернення від 19 липня 2024 року та порушило законодавство України про звернення громадян.

Зобов`язати ТОВ «Київські енергетичні послуги» розглянути та надати письмову відповідь на її звернення від 19 липня 2024 року протягом семи календарних днів.

Визнати незаконним відключення електропостачання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проведене ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».

Зобов`язати ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» відновити електропостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 протягом п`яти календарних днів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року у задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що предмет позову зазначений в оскаржуваному рішенні не відповідає предмету позову, який нею заявлений при зверненні до суду першої інстанції. Таким чином, суд першої інстанції не розглянув дану справу в межах заявлених позовних вимог.

Вказує, що у неї відсутні будь-які офіційні документи від відповідачів, якими юридично засвідчено факт відключення електроенергії у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі зухвало обмежили її право користуватись і розпоряджатись майном.

Зазначає, що вона не признає і не погоджується із сумою заборгованості, яку заявили відповідачі. Докази того, що борг є фіктивним викладені нею у позові та у відповідях на відзиви відповідачів.

Вважає, що відключивши її квартиру від світла, відповідачі використали своє монопольне становище та зловжили своїм правом. Діяли виключно у своїх інтересах та з метою отримання додаткової вигоди, оскільки за відновлення електроенергії, вона, як споживач має заплатити 6000 грн.

Просила суд, скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Київські енергетичні послуги» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що спадкоємець та/або інший співвласник мали врегулювати питання укладення договору про постачання електричної енергії після смерті сторони договору. Таким чином, співвласникам/спадкоємцям квартири необхідно вирішити питання щодо укладення договору про постачання електричної енергії для можливості постачання електричної енергії взагалі.

Вказує, що воно проводить нарахування за спожиту електроенергію відповідно до вимог ПРРЕЕ та ККОЕЕ, з урахуванням усіх даних про обсяги спожитої електроенергії, переданих оператором системи розподілу як адміністратором комерційного обліку.

Споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У той же час, остання оплата за адресою: АДРЕСА_1 , була здійснена у вересні 2023 року.

У зв`язку із несплатою наявної заборгованості, воно скористалось своїм правом та звернулось до ОСР для відключення електроустановки споживача від електричної мережі. 08 квітня 2024 року постачання електричної енергії за вищевказаною адресою було припинено.

Таким чином, припинення постачання електроенергії здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, для відновлення постачання електроенергії необхідно сплатити заборгованість, вартість повторного підключення, а також врегулювати договірні відносини з ОСР та постачальником.

Вказує, що позивач, як власник, не зверталась до нього ні щодо укладення договору, ні щодо вирішення питань щодо заборгованості. Також, нею як співвласником не виконуються власні зобов`язання, щодо утримання майна.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

На вказану апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що позивачем не наведено конкретних обґрунтувань з посиланням на норми законодавства або умови договору, щодо яких воно порушує умови виконання.

З доданих до позивачем доказів не вбачається його неправомірних дій, які б могли порушувати законні права чи інтереси позивача, а тому вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Вказує, що відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії та КСР на підставі звернення постачальника - ТОВ «Київські енергетичні послуги», електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 було припинено 08 липня 2024 року.

Листом від 17 червня 2024 року №35181/3/01/1 позивачу було направлено попередження про припинення електропостачання за вищевказаною адресою у зв`язку із заборгованістю.

Вказує, що воно, як оператор системи розподілу (ОСР) не має права вимагати від електропостачальника ТОВ «Київські енергетичні послуги» обґрунтування причини (підстави) припинення електроживлення, якщо воно відповідає випадкам, визначеним Правил.

Отже, дії, щодо припинення електропостачання в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 були здійснені в порядку, що відповідає чинному законодавству.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності та ОСОБА_2 .

За договором постачання електричної енергії споживачу в вищезазначену квартиру (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) ТОВ «Київські енергетичні послуги» є постачальником електричної енергії, ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» є оператором системи розподілу.

Позивач зазначала, що 10 липня 2024 року встановила що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 припинено електропостачання. До серпня 2023 року в цій квартирі проживала мама позивача - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вересні 2023 року в розмові з представниками ТОВ «Київські енергетичні послуги» позивач повідомила їх, що її мати померла. Після смерті ОСОБА_3 в квартирі ніхто не проживав, оскільки ще в лютому 2022 року всі виїхали та проживають за межами м. Києва у зв`язку з постійними ракетними обстрілами та війною в країні. Крім того, позивач зазначала, що для з`ясування ситуації з електропостачанням направила офіційне звернення ТОВ «Київські енергетичні послуги». Станом на дату подання позовної заяви позивач так і не отримала від ТОВ «Київські енергетичні послуги» жодної офіційної письмової відповіді на її звернення.

Судом встановлено, що остання оплата за адресою: АДРЕСА_1 , за постачання електричної енергії була здійснена у вересні 2023 року.

У зв`язку з наявною за наведеною адресою заборгованістю, яка станом на 10 червня 2024 року становила 6612,10 грн., у т.ч. прострочена заборгованість сумою 6609,46 грн., рекомендованим листом 13 червня 2024 року було надіслано попередження про припинення постачання електричної енергії до помешкання. Датою отримання таких попереджень вважається третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (відповідно до п. 7.5.2 ПРРЕЕ).

Крім того, ТОВ «Київські енергетичні послуги» надано відповідь на звернення від 19 липня 2024 року (зареєстроване у Товаристві 23 липня 2024 року) листом від 19 серпня 2024 року №25/4/12/Д-34372, яким повідомлено про наявність заборгованості, направлення попередження та припинення постачання електричної енергії через наявність заборгованості за спожиту електроенергію за наведеною адресою, а також про необхідність врегулювання договірних відносин у випадку, якщо позивач є новим власником/користувачем приміщення.

Лист було надіслано через відділення АТ «Укрпошта» на поштову адресу: АДРЕСА_2 , як і було зазначено у зверненні. Відповідь було надіслано простим поштовим відправленням, оскільки чинним законодавством не встановлено вимог щодо обов`язковості відправки відповідей рекомендованими та/або цінними листами.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» надало відповідь на звернення позивача від 19 липня 2024 року, а відтак позовні вимоги до ТОВ «Київські енергетичні послуги» не підлягають задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з наявною заборгованістю, ТОВ «Київські енергетичні послуги» у червні 2024 року надіслано попередження про припинення постачання електричної енергії до помешкання за особовим рахунком № НОМЕР_1 та, оскільки заборгованість за спожиту електроенергію не сплачено, постачання електричної енергії до квартири позивача було на законних підставах припинено 08 липня 2024 року, а відтак вимоги до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (частини 1 та 2 ст. 11 ЦК України).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. 77 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №312 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПРРЕЕ).

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», електропостачальником є суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу. Колективним побутовим споживачем (КПС) є юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність.

Електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами (п. 7.1. ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється:

1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником «останньої надії» (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209(далі - Правила охорони електричних мереж); створення неналежних умов експлуатації електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки від впливу електричного струму.

Відключенню підлягають електроустановки та струмоприймачі споживача, для електрозабезпечення яких використовуються електричні мережі, щодо яких споживачем порушуються Правила охорони електричних мереж (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади);

2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Оператор системи протягом одного робочого дня після надання споживачу попередження про припинення електроживлення повідомляє про це електропостачальника споживача та адміністратора комерційного обліку. У разі отримання оператором системи від електропостачальника звернення щодо відключення електроустановки споживача оператор системи має повідомити адміністратора комерційного обліку про отримання відповідного звернення протягом дня його отримання.

Відповідно до п. 7.12. ПРРЕЕ, відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або 7.6 цього розділу, здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. Про усунення причин відключення ініціатор такого відключення повідомляє оператора системи в день отримання такої інформації.

Витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

Таким чином, діючими нормативними актами передбачені право оператора системи відключити споживача від електропостачання та випадки такого відключення як за попередженням споживача, так і без попередження.

У справі що переглядається встановлено, що у зв`язку з наявною заборгованістю за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Київські енергетичні послуги» у червні 2024 року надіслано попередження про припинення постачання електричної енергії до помешкання за особовим рахунком № НОМЕР_1 та, оскільки заборгованість за спожиту електроенергію не сплачено, постачання електричної енергії до квартири позивача було припинено 08 липня 2024 року, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що припинення постачання електричної енергії здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що позовні вимоги безпідставні, оскільки відключення було законним через наявність боргу, попередження надіслано, шкода не доведена.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі.

Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що відключивши квартиру від світла, відповідачі використали своє монопольне становище та зловжили своїм правом, діяли виключно у своїх інтересах та з метою отримання додаткової вигоди, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, повторюють доводи позовної заяви та відповіді на відзиви. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Крім того, відповідно до ст. 89ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст. 89, ст. 264, ст. 265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні висновки по заявленим вимогам та навів мотивовані оцінки аргументів позивача, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справі доказів.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, то рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба