Справа № 645/7437/25
Провадження № 6/645/40/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року місто Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Спесивцева О.В.,

за участю секретаря судових засідань Асєєвої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» - адвоката Ашурової Аліни Рашидівни про поворот виконання судового наказу Немишлянського районного суду м. Харкова у справі № 645/7437/25 від 23.10.2025,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2025 року Немишлянським районним судом міста Харкова винесено судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ», , адреса: 01014, місто Київ, вул. Соловцова Миколи, будинок 2, приміщення 38, офіс 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 71208 (сімдесят одна тисяча двісті вісім) грн. 68 грн., а також суму судового збору у розмірі 302,80 грн.

В послідуючому, ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 15.12.2025 року задоволено заяву ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ», в інтересах якого діє представник адвокат Ашурова А.Р., про скасування судового наказу. Скасовано судовий наказ №645/7437/25 (Провадження №2-н/645/2674/25), виданий 23.10.2025 Немишлянським районним судом міста Харкова за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» - адвокат Ашурова А.Р. звернулася до суду із заявою, в якій просить:

- допустити поворот виконання судового наказу № 645/7437/25, виданого Немишлянським районним судом міста Харкова 23.10.2025 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» 71208,68 грн.

- в порядку повороту виконання судового наказу № 645/7437/25 від 23.10.2025 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» грошові кошти в розмірі 54 822, 34 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дві грн. 34 коп.) гривні.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

В обґрунтування заяви вказує, що 06.01.2026 року з банківського рахунку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» як стягнення за ВП № 79894311 з виконання виконавчого документу: Судовий наказ: № 645/7437/25: виданий: 05.12.2025: документ видав: НЕМИШЛЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА. н/зал 23807.21 грн., було списано 54 822, 34 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дві грн. 34 коп.) гривні. Зазначив, що станом на час відкриття виконавчого провадження 29.12.2025 року, судовий наказ вже було скасовано на підставі ухвали суду. При цьому, постанову про відкриття виконавчого провадження боржник отримав 07.01.2026 року, коли кошти вже було списано з рахунку без жодних попереджень. А тому вважає, що кошти стягнуті з підприємства на підставі скасованого судового наказу, підлягають поверненню, в зв`язку з чим, звернувся до суду із даною заявою. Також вказує, що окрім нанесеної майнової шкоди у вигляді неправомірного списання з рахунку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ», через недобросовісні дії стягувача та виконавчої служби, виникають ще додаткові витрати на правову допомогу, які складають 6000 грн.

23.01.2026 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Рижанкова А.В. надійшли письмові заперечення на заяву про поворот виконання рішення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтування заперечень посилається на те, що стягувач звернулася до виконавчої служби у той момент, коли судовий наказ вступив у законну силу, та не був скасований судом. Про той факт, що наказ був прийнятий до примусового виконання стягувач дізнався тільки 09.01.2026 року, а гроші були перераховані стягувачу увечері 08.01.2026 року та про їх отримання він дізнався одночасно з отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто 09.01.2026 року, тому повідомити державного виконавця про скасування судового наказу не мала можливості, а відтак, вини стягувача у тому, що гроші були стягнуті з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» не має. При цьому, вказує, що заявник просить суд задовольнити його заяву та повернути йому 54 822, 34 грн., які були з нього стягнуті, однак ОСОБА_1 було перераховано тільки 49020,11 грн. Зазначає, що у відповідності до судового наказу № 645/7437/25 від 23.10.2025 р. який був переданий на примусове виконання були стягнута заробітна плата та інші виплати, що випливають з трудових правовідносин. В силу ч. 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення. Відповідно заява про поворот виконання рішення безпідставна та не підлягає задоволенню. Також не погоджується із заявленим представником ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» розміром витрат на правничу допомогу, оскільки до суду не надано належних та допустимих доказів про те, що вказані витрати пов`язані з розглядом заяви про поворот виконання рішення суду. Так, наданий до суду договір про надання правової допомоги № 0512/2025/2 від 05.12.2025 р., де у п. 3.1.1. вказано про розмір гонорару по справі №645/7437/25 у розмірі 6000,00 грн., не є доказом виконання послуг з правничої допомоги, крім того повністю відсутній зв`язок між правовою допомогою, що повинна бути надана за таким договором та написання заяви про поворот виконання рішення суду. Також відсутній детальний розрахунок витрат на правничу допомогу, заявлений їх розмір явно завищений та не співрозмірний розміру оплати послуг адвокату за складністю написаної заяви. Крім того, саме неправильна умисна дія сторони у вигляді бездіяльності стала підставою для стягнення грошей, після чого ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» безпідставно звернулося із заявою про поворот виконання рішення суду. Також вказав, що ОСОБА_1 були понесені витрати на правничу допомогу, пов`язану з розглядом вказаної заяви, які складають 10000 грн., які просить стягнути з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ».

Сторони про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені у визначеному законом порядку.

Представник ТОВ ТД «МІСТ» - адвокат Ашурова А.Р. у судовому засіданні підтримала заяву та просила в порядку повороту виконання судового наказу № 645/7437/25 від 23.10.2025 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» фактично отримані нею грошові кошти у розмірі 49020,11 грн. Також просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., відмовивши у задоволенні вимог представника ОСОБА_1 адвоката Рижанкова А.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Рижанков А.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про поворот виконання судового наказу та стягнути з ТОВ ТД «МІСТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., відмовивши у задоволенні вимог представника ТОВ ТД «МІСТ» - адвоката Ашурової А.Р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Згідно статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Разом з тим, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача (частина 2 статті 445 ЦПК України).

З аналізу вищенаведених правових норм убачається, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження.

Згідно зі ст.239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомленні позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Під виплатою слід розуміти не тільки форми оплати праці у вигляді заробітної плати та інших видів трудових виплат, а і інші трудові виплати, віднесені до обов`язку роботодавця.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 61-13597св21 чинне законодавство не допускає повороту виконання рішення суду у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Для цієї категорії справ не має значення, в якому порядку ухвалене те рішення, яким було скасовано інше виконання рішення.

Отже, за загальним правилом, при скасуванні рішення у справах про стягнення виплат, що випливають з трудових правовідносин, зокрема, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, поворот виконання рішення недопускається, за винятком випадків, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомленні позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Задовольняючи заяву та скасовуючи судовий наказ, суд в ухвалі від 15.12.2025 року виходив з того, що заява про скасування судового наказу та матеріали справи містять достатні підстави для його скасування, оскільки вбачається спір про право, а зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, станом на час розгляду заяви про поворот виконання рішення відсутні будь-які докази того, що судовий наказ видано на підставі неправдивих відомостях позивачки або поданих нею підроблених документах.

Таким чином, за відсутності доказів того, що судовий наказ видано на підставі підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях заявника, що могло б бути єдиною підставою для повернення коштів, що були отримані за скасованим судовим наказом, в силу частини 2 статті 445 ЦПК України підстави для здійснення повороту виконання судового наказу в трудових правовідносинах відсутні.

При цьому, суд зауважує, що ухвалою суду від 15.12.2025 року було роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Під час судового засідання представники сторін підтвердили, що між ОСОБА_1 до ТОВ ТД «МІСТ». на час розгляду вказаної заяви наявний судовий спір який розглядається в порядку позовного провадження.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява про поворот виконання судового наказу на даний час є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази того, що судовий наказ видано на підставі неправдивих відомостях позивачки або поданих нею підроблених документах, що може бути встановлено лише рішенням суду ухваленим в порядку позовного провадження або відповідним вироком суду.

З приводу розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Оскільки заява про поворот виконання судового рішення не підлягає задоволенню, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ТД «МІСТ» витрат на професійну правничу допомогу.

З приводу заявлених представником ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

Крім того, Верховний Суд свого часу зазначав, що «… суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу … дійшовши висновку про неспівмірність розміру витрат на правничу, суди першої та апеляційної інстанцій не визначили розмір судових витрат на правничу допомогу, який має бути відшкодований» (пункти 81 та 82 постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №160/6762/21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, згідно частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, до заперечення на заяву про поворот виконання рішення, було долучено копії Договору про надання правової допомоги №14/11/2025-1 від 14.11.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Рижанковим А.В.; завдання-доручення №1/1 від 20.01.2026 року до вказаного вище договору та акту прийому-передачі виконаної правової допомоги №1/1А від 20.01.2026 року, відповідно до якого: «Адвокатом Рижанковим А.В. здійснено вивчення та аналіз документів справи №645/7437/254, надання консультацій і роз`яснень по справі №645/7437/25 відповідно до чинного законодавства України, судової практики Верховного Суду; збір доказів, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення в інтересах Клієнтки правового захисту у справі №645/7437/25; підготовка та подання до Немишлянського районного суду міста Харкова Заперечення щодо заяви про поворот виконання рішення суду по справі №645/7437/25 відповідача (заявника) ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» ()». Вказані витрати були визначені у розмірі 10000 грн.

Виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10000, 00 грн. є неспівмірними складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень 00 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 260, 353, 444 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» - адвоката Ашурової Аліни Рашидівни про поворот виконання судового наказу Немишлянського районного суду м. Харкова у справі № 645/7437/25 від 23.10.2025 залишити без задоволення.

В задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» - адвоката Ашурової Аліни Рашидівни про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рижанкова Антона Валерійовича про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ «МІСТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.02.2026 року.

Суддя О.В. Спесивцев