Справа № 202/9959/25
Провадження № 2-з/202/2/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпра Недобитюк Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

10.11.2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , та заборони вчиняти щодо нього реєстраційні дії.

В обґрунтування заяви позивач посилалася на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, оскільки відповідач може відчужити належне їй майно.

Однак, 02.02.2026 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_3 , в якому він зазначив про зміну обставин та втрату необхідності у вжитті заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим просив не застосовувати арешт майна.

Дослідивши матеріали заяви та доводи представника заявника, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і змістом позовних вимог.

Враховуючи, що представник позивача у своєму клопотанні від 02.02.2026 року повідомив суд про відсутність необхідності у забезпеченні позову на даний час через зміну обставин, суд приходить до висновку, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову, передбачені ст. 149 ЦПК України, відсутні. Оскільки сторона, яка ініціювала питання забезпечення позову, сама заперечує наявність ризиків невиконання рішення суду та необхідність застосування обмежувальних заходів до відповідача, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 202/9959/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н. В. Недобитюк