№ провадження 2/646/382/2026
09.02.26 м. Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.
за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,
Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бреславець М.Г. звернулась до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.
Позов обґрунтованого тим, що ОСОБА_1 звернулася до реєстру прав власності на нерухоме майно де встановила, що Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить інформацію стосовно зареєстрованого обтяження:
Арешт реєстраційний номер обтяження 8577393, зареєстрований 25.03.2009 о 12:48:38 реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 937569, 25.03.2009 Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ ( державний виконавець Ярошенко К.В.) на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2
Визначено власника (особу майно, якої обтяжується): ОСОБА_1
Обтяжувач : Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ.
Позивачка вжила дії для з`ясування статусу виконавчих проваджень та скасування арешту, шляхом звернення до Основ`янсько-Слобідського відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
24.09.2025 Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за № 134810 надана відповідь в якій зазначено, що зазначене виконавче провадження не зберіглось через закінчення строку зберігання ( 3 (три ) роки для завершених виконавчих проваджень.
Водночас, зазначеним листом питання щодо зняття арешту з майна не було вирішене. Роз`яснене право на звернення до суду.
Зважаючи на те, що виконавчі провадження, у межах якого було прийнято спірну постанову, знищено, чинність арешту у даному випадку є безпідставною, а бездіяльність Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким Позивачці відмовлено у знятті арешту відповідно до листа від 14.09.2025№ 134810, с/ протиправною.
Відповідно до відповіді Автоматизованої системи виконавчих проваджень (Пошук за даними АСВП) записів стосовно Позивача щодо виконавчих проваджень не знайдено.
Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників стосовно Позивача така інформація відсутня.
Внаслідок такої бездіяльності (невжиття заходів щодо внесення змін до Єдиного реєстру) позивач позбавлена можливості реалізувати своє конституційне право на захист.
Наявність актуальних записів про обтяження за відсутності відкритих виконавчих проваджень порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним її майном, набуття права власності.
Наявність актуальних записів про обтяження за відсутності відкритих виконавчих проваджень порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 04.12.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 07.01.2026 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, направили до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримали та наполягали на їх задоволенні.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до реєстру прав власності на нерухоме майно де встановила, що Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить інформацію стосовно зареєстрованого обтяження:
Арешт реєстраційний номер обтяження 8577393, зареєстрований 25.03.2009 о 12:48:38 реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 937569, 25.03.2009 Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ ( державний виконавець Ярошенко К.В.) на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2
Визначено власника (особу майно, якої обтяжується): ОСОБА_1
Обтяжувач : Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ.
Позивачка вжила дії для з`ясування статусу виконавчих проваджень та скасування арешту, шляхом звернення до Основ`янсько-Слобідського відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
24.09.2025 Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за № 134810 надана відповідь в якій зазначено, що зазначене виконавче провадження не зберіглось через закінчення строку зберігання ( 3 (три ) роки для завершених виконавчих проваджень.
Водночас, зазначеним листом питання щодо зняття арешту з майна не було вирішене. Роз`яснене право на звернення до суду.
Зважаючи на те, що виконавчі провадження, у межах якого було прийнято спірну постанову, знищено, чинність арешту у даному випадку є безпідставною, а бездіяльність Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким Позивачці відмовлено у знятті арешту відповідно до листа від 14.09.2025№ 134810, с/ протиправною.
Відповідно до відповіді Автоматизованої системи виконавчих проваджень (Пошук за даними АСВП) записів стосовно Позивача щодо виконавчих проваджень не знайдено.
Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників стосовно Позивача така інформація відсутня.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Держава забезпечує захист власності.
Згідно з ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності.
Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявленню порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Норми Закону України «Про виконавче провадження» визначають повноваження та обов`язки державного виконавця щодо ведення виконавчих проваджень, накладення і зняття арештів, а також ведення автоматизованої системи виконавчого провадження (автоматизована система, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень).
Виконавець зобов`язаний забезпечити видачу довідки про стан виконавчого провадження на запит заінтересованої особи (у т.ч. третіх осіб), а також своєчасно вносити зміни до автоматизованих систем у випадку закриття/припинення провадження.
Нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено порядок перевірки реєстратором відомостей про обтяження: при виявленні законного обтяження вноситься заборона на реєстрацію; водночас у разі, коли обтяження скасовано або втратило чинність, відповідні відомості мають бути оновлені (ст. 30-32 Закону про реєстрацію).
Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, порядок функціонування Єдиного реєстру заборон/арештів відповідач зобов`язаний забезпечити коректне відображення стану провадження в реєстрах.
Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок судового захисту проти бездіяльності органів влади.
Суд уповноважений зобов`язати орган вчинити ті дії, які він за законом повинен вчинити.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» підкреслює право позивача отримувати інформацію про стан виконавчого провадження та записи в реєстрах.
Верховний Суд у багатьох справах підтвердив, що суд може зобов`язати органи публічної влади (у т.ч. органи виконавчої влади) вчинити дії, необхідні для відновлення прав особи якщо такі дії прямо передбачені законом і відсутність їх перешкоджає реалізації прав.
Європейський суд з прав людини встановлює загальні стандарти щодо захисту права власності та ефективного засобу судового захисту.
Sporrong and Lonnroth v. Sweden, (1982) визначив ключові принципи щодо захисту власності: ЄСПЛ визначив, що державні обмеження власності мають бути законними, не повинні позбавляти власника практичної можливості користуватися своїм майном, а також держава повинна забезпечити ефективний судовий захист щодо майнових прав.
Silver and Others v. United Kingdom, (1983) визначив того, коли втручання у право власності може бути визнане справедливим; підкреслюється важливість адекватних процедур для оскарження та доступу до інформації та рішень, які обмежують майнові права.
James and Others v. United Kingdom, (1986) тлумачення ч.І Протоколу №1 до Конвенції (про захист власності) та прав громадян на ефективний судовий захист.
Наявність арешту у реєстрі, коли підстави для його збереження відсутні або якщо відповідач безпідставно зволікає з видаленням запису, створює несприятливі наслідки для реалізації права власності позивача.
Це створює ризик порушення стандартів ЄСПЛ щодо ефективного права власності і доступу до суду/адекватних засобів правового захисту.
Бездіяльність відповідача у внесенні змін до Єдиного реєстру створює нездоланну перешкоду для державної реєстрації права власності позивача.
Якщо виконавче провадження фактично завершено (закрите, виконавчий документ виконано, чи інша підстава для припинення арешту наявна), закон покладає на виконавця обов`язок вчинити дії (закрити провадження, відобразити зміни у системі). Невиконання цих обов`язків є протиправною бездіяльністю.
Суд має повноваження зобов`язати відповідача виконати конкретні дії (внести зміни в реєстр), які фактично відновлять права позивача.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на дату відкриття виконавчого провадження у спірних правовідносинах регулювались Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04,1999 №606- XIV (далі - Закон).
Частиною 1 статті 11 Закону встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно пункту 5 частини 3 статті 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Частиною 1 статті 57 Закону було встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 57 Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Отже, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.
На момент виникнення спірних правовідносин був чинним Порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5 (далі - Порядок), відповідно до пункту 9.9 якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Пунктом 9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.
Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.
Наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, згідно яких відповідно до пункту 1 розділу X та пункту 1 розділу XI завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.
Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.
Відповідачем у своєму листі зазначено, що оригінали виконавчих проваджень знищено та в архіві Відділу не зберігається.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.
Таким чином, виконавчі провадження, відкриті Червонозаводським ВДВС ХМУЮ були завершені.
Відповідно до частин 1, 2 статті 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Аналогічні наслідки закінчення виконавчого провадження передбачені у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N°1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що державний виконавець при закінченні виконавчого провадження повинен був зняти арешт, накладений на майно, про що зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження.
Згідно частини 4 статті 59 Закону №1404-УІІІ, в редакції чинній на час подання заяви про зняття арешту з майна позивача, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно,-
6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Згідно з частиною 5 статті 59 Закону №1404-УІІІ передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
При цьому, частинами 1 і 5 статті 12 Закону №1404-УІІІ передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Станом на момент звернення позивача до суду виконавчі документи на виконанні не перебувають.
За відсутності відкритих виконавчих проваджень є невиправданим втручанням у право позивача.
Наведене відповідає практиці Верховного Суду, яка викладена в постановах від 2.08.2023 у справі №2306/4489/22 та від 04.10.2023 у справі №161/7015/15-ц.
Отже підстави для продовження існування арешту, накладених у межах виконавчих проваджень відсутні.
Виходячи з того, що виконавчі провадження фактично були завершені та знищені, відсутні докази, які давали б підстави для висновку про обґрунтованість існування арештів та такі арешти підлягають скасуванню.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги отримати спадщину та в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна задовольнити.
Зняти арешт, який був накладений на невизначене майно, все майно, реєстраційний номер обтяження 8577393, зареєстрований 25.03.2009 о 12:48:38 реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 937569, 25.03.2009 Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ (державний виконавець Ярошенко К.В.) на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис про обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:8577393.
Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Вікторія БАРАБАНОВА