Справа № 462/8365/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді

Гедз Б.М., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» Капранова Н.Я. звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 51 635,60 грн заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2022 по 31.08.2025, а також 2 493,35 грн пені, 3% річних 24,75 грн, інфляційні втрати 87,05 грн, а також просить стягнути понесені судові витрати на суму 3 028 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 01.07.2014 по 31.12.2023 ЛКП «Залізничнетеплоенерго» було виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до Ухвали Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3409 «Про припинення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» шляхом приєднання його до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Ухвали Львівської міської ради від 14.12.2023 № 4142 «Про затвердження передавального акта ЛКП «Залізничнетеплоенерго», яке припиняється шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго», надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для споживачів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» з 01.01.2024 є ЛМКП «Львівтеплоенерго». З 01.01.2024 на споживачів за адресою: АДРЕСА_1 поширюються умови Типового індивідуального договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 та Типового індивідуального договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» про постачання гарячої води від 01.12.2021. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Загальний обсяг спожитої гарячої води у будівлі складається з таких основних: обсягу гарячої води; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Вказана складова є обов`язковою до оплати усіма мешканцями (в т.ч. і для тих, чиї квартири відключені від мереж ЦО і ГВ) на підставі ч. 6 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги був відкритий особовий рахунок та направлялись щомісячно квитанції про вартість нарахувань, однак у зв`язку із відсутністю оплат відповідачів у період з 01.12.2022 по 31.08.2025 утворилась заборгованість з оплати наданих послуг з постачання гарячої води на суму 51 635,60 грн. Положенням ст. 625 ЦК України визначено також, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачів належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією.

24.12.2025 відповідачі подали відзив на позовну заяву, в якому заявлені вказують на те, що починаючи з січня 2023 року отримують завищені рахунки від ЛКП «Залізничнетеплоенерго» за гарячу воду, зокрема за грудень 2022 року 15 840,13 грн, за січень 2023 року 20 284,32 грн, за лютий 2023 року 17 961,21 грн, замість звичайних рахунків, що складали в загальному розмірі близько 1 100 грн. За три зимові місяці за гарячу воду позивачем нараховано заборгованість 54 085,66 грн, однак при цьому у попередні місяці, зокрема у жовтня 2022 року рахунок за гарячу воду становив лише 1098,86 грн, в листопаді 2022 року 1 055,88 грн та будь-яких заборгованостій по оплаті за послуги з гарячої води за їхнім абонентським рахунком не було. Звертають увагу на те, що із врахуванням того, що з 25 жовтня 2022 року в Україні, а зокрема і у Львові через значні пошкодження енергосистеми запроваджувались віялові відключення елетроенергії, внаслідок чого гаряча або не подавалась взагалі, або за наявності світла подавалась під дуже низьким тиском і не встигала прогрітись до належної температури, тобто споживачі не були забезпечені гарячим водопостачанням та тепловою енергією належної якості. В той же час, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» навпаки формувало надмірно високі рахунки за послуги, які фактично не надавались. З приводу проведення перерахунку неодноразово звертались до ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та ЛМКП «Львівтеплоенерго». Оскільки позивачем не доведено фактичного надання ним та отримання споживачами послуг з гарячого водопостачання належної якості, просять у задоволенні позову відмовити.

Позивач правом подати відповідь на відзив на позовну заяву не скористався, однак 06.01.2026 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Капранова Н.Я. подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких доповнила обставини, викладені у позові, зазначивши, що з 01.12.2021 почав діяти індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води. Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» запроваджено обов`язковий комерційний облік тепла і води та визначено, що власники квартир зобовязані сплачувати за весь обсяг води та теплової енергії, який надійшов до їхнього будинку та підтверджений показниками комерційного (загальнобудинкового) вузла обліку. Житловий будинок АДРЕСА_3 обладнано комерційним (загальнобудинковим) приладом обліку гарячої води, який прийнято на облік ЛКП «Залізничнетеплоенерго» у листопаді 2022 року. Відповідно, обсяг спожитої гарячої води у будівлі визначається за показами комерційного (будинкового) лічильника. Цей обсяг розподіляється між споживачами. Представник зазначає, що квартира відповідачів АДРЕСА_4 станом до 16 березня 2023 року не була обладнана квартирним приладом обліку гарячої води. Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315. Відповідно до п. 3 п.п. 4 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо чатсина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої питної води, а частина оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості очіб, які фактично користуються такими послугами. Вказаний принцип розподілу з листопада 2022 року поширювався і на квартиру АДРЕСА_4 , у якій зареєстровані відповідачі, та яка згідно відомостей ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не була обладнана квартирним приладом обліку гарячої води. З 16 березня 2023 року ЛКП «Залізничнетеплоенерго» прийняло на облік лічильник гарячої води за адресою відповдіачів. Відповідно, з березня 2023 року нарахування вартості спожитої гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 проводиться із врахуванням показів квартирного лічильника гарячої води. Щодо покликань відповідачів з приводу надання послуг неналежної якості вказує, за нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830, пункту 54 Правил надання послуги з постачання гарячої води № 1182, у разіненадання послуги, надання її не в повному, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості споживач має право викликати виконавця або його представника для проведення перевірки кількості та/або якості наданої послуги. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Покликаючись на послуги позивача неналежної якості відповідачами не надано доказів складання Актів-претензій з даного приводу, в той же час із відомостей про нарахування вбачається, що отримуючи послуги, відповдіачі виконували свій обовязок з оплати житлово-комунальних послуг лише частково, внаслідок чого утворилась заборгованість, а також факт сплати рахунків за надані послуги свідчить про факт приєднання споживача до умов індивідуального договору про надання комунальних послуг. Заялвені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідачі правом подати заперечення чи додаткові пояснення по суті справи не скористались.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Як визначено ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). У даному випадку ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні).

Відповідно до п. 1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

На офіційному вебсайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» розміщено публічний типовий договір приєднання про надання послуги з постачання гарячої води, а саме зразок індивідуального договору про постачання гарячої води (надалі індивідуальний договір) від 1 грудня 2021 року (https://lmkp.lte.lviv.ua), а відтак між сторонами наявні договірні правовідносин.

Згідно з умовами індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання гарячої води індивідуальним споживачам, зокрема з 01.01.2024 ЛМКП «Львівтеплоенерго». Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Такий договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства https://lmkp.lte.lviv.ua.

Відповідачі у поданому відзиві на позовну заяву серед іншого покликаються на відсутність доказів підписання ними будь-якого договору із ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо надання їм комунальних послуг.

Разом з тим, як вказує Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З аналізу наведених вище норм ЦК України вбачається, що укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 5 Індивідуального договору визначено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії та забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Пунктом п. 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. А відповідно до підпункту 3 п. 41 вказаного договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки. встановлені цим договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Згідно ст. 67, 68 Житлового Кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи, зокрема відомостями довідки № 51 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, виданої 22.10.2025 ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідями на запити суду з Єдиного державного демографічного реєстру та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграції служби встановлено, що у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Для здійснення оплати за надані послуги за адресою проживання відповідачів відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Як встановлено судом, житловий будинок АДРЕСА_3 у якому знаходиться квартира відповідачів АДРЕСА_5 обладнаний комерційним (загальнобудинковим) приладом обліку гарячої води, який обліковано ЛКП «Залізничнетеплоенерго» з листопада 2022 року, в той же час сторонами також не оспорюється той факт, що квартира АДРЕСА_5 у вказаному будинку не була обладнана квартирним приладом обліку гарячої води до 16 березня 2023 року.

Відповідно до пункту 4, ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно.

Таким чином, різниця між обсягом гарячої води, спожитим за показами загальнобудинкового приладу обліку і обсягом води, спожитим згідно показів квартирних приладів обліку гарячої води розподілялася позивачем на мешканців квартир, в яких були відсутні квартирні прилади обліку гарячого водопостачання.

Відповідачі у поданому відзиві на позовну заяву вказують на необгрунтованість та неправомірність проведення нарахувань постачальником послуг за період грудня 2022, січня 2023 року та лютого 2023 року.

Водночас, як вбачається із наявних у матеріалах відомостях про нарахування за особовим рахунком по квартирі АДРЕСА_4 та пояснень сторони позивача, розрахунок нарахувань здійснювався за правилами Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315.

Правилами вказаної Методики визначено, що у будинку, в якому частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу гарячої води не визначається, а обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за приладом обліку загального обсягу спожитої гарячої води у будинку та сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільному обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщенні у приміщеннях без обліку.

У випадку, коли усі квартири обладнані квартирними приладами обліку гарячої воли розподіл різниці гарячої води між споживачами будинку проводиться пропорційно до обсягу споживання гарячої води згідно показів їх квартирних приладів обліку, а саме, відповідно до розділу IX Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315: Обсяги різниці гарячої води та обсяги спожитої гарячої води, визначені як сума показань вузлів розподільного обліку у будівлі, де усі приміщення, до яких постачається гаряча вода, оснащені вузлами розподільного обліку, розподіляються пропорційно до обсягу споживання. Такий небаланс гарячої води визначають як різницю між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі або розрахунковим методом згідно з розділами I, XI цієї Методики та між сумарним обсягом спожитої витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях та вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби.

Розподіл різниці проводиться за період, коли виникла ця різниця між обсягом води згідно із показами загальнобудинкового приладу обліку води та сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Чинним законодавством не передбачено нарахування небалансу раз на рік.

Із представленого позивачем розрахунку вбачається, що у період до березня 2023 року, тобто до часу обладнання квартири АДРЕСА_4 квартирним приладом обліку гарячої води, нарахування здійснювалось саме за наведеною вище формулою Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315.

Тобто різниця між обсягом гарячої води, спожитим за показами загальнобудинкового приладу обліку і обсягом води, спожитим згідно показів квартирних приладів обліку гарячої води розподілялася на мешканців квартир, в яких були відсутні такі квартирні прилади обліку гарячого водопостачання, у даному випадку до таких відносилась і квартира відповідачів станом до березня 2023 року, надалі нарахування здійснювались у відповідності до показників приладу обліку квартири АДРЕСА_5 .

Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки незважаючи на заперечення щодо такого, відповідачами будь-яких об`єктивних доказів на спростування такого і на підтвердження факту неправомірності проведеного нарахування за наведеною вище Методикою чи неточності показників суду не представлено, власного контррозрахунку відповідачами також не проведено.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, згідно наведеного розрахунку встановлено, що відповідачі користуючись послугами, наданими позивачем, доказів ненадання чи надання неналежної якості яких відповідачами також не надано, не здійснювали оплати у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 51 635,60 грн за період з 01.12.2022 по 31.08.2025.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачами не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем та власного розрахунку не здійснено, при цьому саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (висновок Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц), а відтак за встановлених судом обставин у справі, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг, із відповідачів підлягає стягненню заборгованість, яка виникла за особовим рахунком квартири АДРЕСА_4 .

Згідно відомостей автоматизованої системи документообігу Залізничного районного суду м. Львова встановлено, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» у 2023 році зверталось із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідачів боргу за постачання гарячої води у розмірі 52 312 грн 01 коп. за період з грудня 2022 року по серпень 2023 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2024 року судовий наказ Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року №462/9137/23 виданий за заявою ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про солідарне стягнення з боржників 52 312 грн 01 коп. заборгованості за послугами постачання гарячої води та стягнення судового збору скасовано.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі

№ 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89,133 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2022 по 31.08.2025 у розмірі 51 635 (п`ятдесят одна тисяча шістсот тридцять п`ять) гривень 60 копійок, пеню у розмірі 2 493 (дві тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 35 копійок, 3% річних у сумі 24 (двадцять чотири) гривні 75 копійок, інфляційні втрати у розмірі 87 (вісімдесят сім) гривень 05 копійок.

Стягнути порівно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 10.02.2026.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/8365/25

Суддя Б.М.Гедз