Справа № 489/8246/25
Провадження № 2/489/292/26
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням,

встановив:

У жовтні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 712,20 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., завданих кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову зазначила, що вироком Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вказане кримінальне правопорушення було вчинено 19.07.2025 приблизно о 11:30 год. (точний час дізнанням не встановлено), коли ОСОБА_2 , перебуваючи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_1 , діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_1 не менше одного удару правою рукою в область голови. В результаті чого, ОСОБА_2 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Посилаючись на те, що внаслідок вчинення відповідачем суспільно-небезпечних дій, які полягають у нанесенні позивачу легких тілесних ушкоджень позивач вимушена була звернутись до лікаря і після обстеження, з врахуванням наявної хвороби цукрового діабету ІІ типу середньої важкості, діабетична полінейропатія, сенсорна форма, ОСОБА_1 на виконання рекомендацій лікаря придбала ліки на загальну суму 4 712,20 грн., які просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Також позивачу нанесена моральна шкода, що полягала у нанесені їй ОСОБА_2 у нетверезому стані у присутності інших осіб з використанням ненормативної лексики тілесних ушкоджень у публічному місці як голові ОСББ та супроводжувалися зухвалою поведінкою останнього та погрозами перед цим, внаслідок чого змінився ритм її життя, ОСОБА_1 втратила сон та спокій, та на час подання позову відчуває себе приниженою як жінка, що зазнала тілесних ушкоджень внаслідок протиправних дій відповідача.

Вказану моральну шкоду позивач оцінила у розмірі 20 000,00 грн., які також просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, додатково пояснила, що заподіяння їй моральної шкоди полягає в отриманому стресі, фізичному болю, порушенні нормального ритму життя через отримання тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_2 , пояснила, що і досі не може спокійно навіть бачити відповідача, щоб не переживати стрес.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав повністю. Зазначив, що конфлікт з позивачем виник 19.07.2025 як з головою ОСББ «НІК 5», щодо нарахування житлово-комунальних послуг за квартиру, в якій він іноді проживає, зокрема щодо стягнення з нього, а не з його брата, заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вважає, що вперше його вдарила саме позивач, а він лише відповідав ударами на її ляпас.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.07.2025 приблизно о 11:30 (точний час дізнанням не встановлено), ОСОБА_2 , перебуваючи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_1 , діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_1 не менше одного удару правою рукою в область голови. В результаті чого, ОСОБА_2 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вироком Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2025 у справі № 489/7482/25, який набрав законної сили 20.10.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с.4)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, Вироком Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2025 встановлено факт спричинення позивачу легких тілесних ушкоджень відповідачем.

Консультативним висновком спеціаліста ФОП ОСОБА_3 від 15.08.2025 позивачу ОСОБА_1 встановлений діагноз: цукровий діабет ІІ типу середньої важкості, некомпенсований стан, діабетична полінейропатія, сенсорна форма, та призначено лікування та рекомендації, зокрема і щодо придбання ліків (а.с.5).

На виконання вказаних рекомендацій ОСОБА_1 згідно чеків від 16.08.2025, 16.09.2025 та 01.10.2025 придбала ліки, зазначені у консультативному висновку спеціаліста, на загальну суму 4 712,20 грн. (а.с. 6-8).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача спричинено позивачу легкі тілесні ушкодження, що через перенесений стрес призвело до підвищення цукру крові до 13,78 ммоль/л при наявному діагнозі цукровий діабет ІІ типу, та понесення ОСОБА_1 витрат на власне лікування для стабілізації цукру в загальному розмірі 4 712,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, та те, що стрес підвищує рівень цукру у крові є загальновідомим фактом, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 2 п. 9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За ч. 1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На думку суду, поза розумним сумнівом ОСОБА_1 зазнала моральних та душевних страждань внаслідок нанесення не менше одного удару правою рукою в область голови відповідачем ОСОБА_2 на вулиці як чоловіком жінці у присутності інших осіб, що полягає в отриманому стресі, фізичному болі, порушенні нормального ритму життя через отримання тілесного ушкодження, лікування загострення прояву цукрового діабету, та вимушеної участі у судовому засіданні в якості потерпілої та цивільного позивача.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 23 ЦК України, та вважає встановленими наступні обставини, які мають істотне значення: позивач відчувала фізичний біль та моральні страждання в момент спричинення їй тілесних ушкоджень відповідачем, переймалася станом свого здоров`я, відчувала стрес та душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає справедливим та співмірним отриманим стражданням, заявлений у позові розмір моральної шкоди 20 000,00 грн.

Тому позов в цій частині також підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами, які перевірені дослідженими судом доказами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі ч.1 п.2, п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як позивач у справі про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я та як позивач у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За такого судовий збір, який підлягав сплаті за подання позовної заяви, який становив 1 211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 4 712,20 грн. (чотири тисячі сімсот дванадцять гривень 20 коп.) та 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 26.01.2026.

Суддя Г.А. Микульшина