РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 569/4523/25

Провадження № 22-ц/4815/70/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство "Універсал Банк"

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвоката Клочка О.В. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2025 року, ухваленого в складі судді Кучиної Н.Г., дата складання повного тексту судового рішення 22 липня 2025 року, у справі № 569/4523/25

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ "Універсал Банк" про захист прав споживача фінансових послуг, визнання транзакцій (операцій) недійсними, відновлення становища, яке існувало до порушення та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами.

Позов мотивований тим, що в грудні 2021 року між нею та АТ «Універсал Банк» з метою отримання одноразової матеріальної виплати «єПідтримка» було підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та відкрито поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank».

Після отримання зазначеної грошової допомоги платіжною карткою «Monobank» позивач не користувалася, додаток видалила.

27.04.2024 року невідома особа, невідомим шляхом, здійснила вхід до мобільного додатку «Monobank» та перерахувала кошти з кредитної картки позивача на інші картки невідомих осіб. Також 27.04.2024 року невідома особа шляхом підписання заяви клієнта оформила та отримала вид кредиту «Розстрочка на карту» з лімітом 20 000 грн.

Виявивши даний факт 16.05.2024 року позивач негайно звернулася АТ «Універсал Банк», де заблокувала карту, повідомила працівникам банку, що не вчиняла будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів з рахунку шляхом подання платіжних доручень ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи «Monobank» або у будь-який інший спосіб, не передавала нікому свої картки, ПІН коди, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам.

Відразу 16.05.2024 року позивачем була подана заява про незаконне стягнення коштів через "Monobank» до Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області. За результатами поданої заяви відкрито кримінальне провадження № 0001266.

29 травня 2024 року позивач звернулася до відповідача із письмовою заявою про призупинення нарахування відсотків, оскільки зазначеними грошовими коштами не користувалася, проте у відповідь на вказану заяву 17 червня 2024 року банк повідомив, що внаслідок передання стороннім особам своїх даних позивачем відбувся вхід у мобільний застосунок 26 квітня 2024 року, внаслідок чого 27 квітня 2024 року відбулися списання по картці.

Просила суд визнати недійсними операції (транзакції) щодо переказу коштів 27.04.2024 року з рахунку НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Універсал банк» на загальну суму 27 919 грн, зобов`язати АТ «Універсал Банк» відновити залишок коштів, на рахунку НОМЕР_1 до того стану, в якому він був перед виконанням операцій (транзакцій) о 27.04.2024 року, тобто станом на 00 год. 27.04.2024 року, з урахуванням внесеної позивачем плати в рахунок погашення боргу а також зобов`язати АТ «Універсал Банк» скасувати нараховані ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_1 відсотки та інші штрафні санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 27.04.2024 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Універсал Банк" про захист прав споживача фінансових послуг, визнання транзакцій (операцій) недійсними, відновлення становища, яке існувало до порушення та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами задоволено частково.

Визнано недійсними операції (транзакції) щодо переказу коштів 27.04.2024 року з рахунку НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Універсал банк" на загальну суму 27 919 грн ( двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять грн).

Зобов`язано АТ "Універсал банк" відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_2 до того стану,в якому він був перед виконанням операцій ( транзакцій ) 27.04.2024 року, тобто станом на 00 год 27.04.2024 року, з урах уванням внесеної позивачем плати в рахунок погашення боргу.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки позивач звернувся до банку про факт транзакцій, вже після проведення спірних транзакцій та зарахування коштів на рахунок отримувача, тому на думку банка, позивач, має особисто нести цивільно-правову відповідальність. Вказує, що позивачем не надано жодних доказів того, що спірні списання коштів з карток відбулися поза його волею, так як операції відбулися за допомогою біометричного входу.

Заявник зазначає застосування судом першої інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду.

Суд не звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів наявності кримінального провадження та наслідків розгляду його заяви про вчинення кримінального правопорушення які б достеменно встановлювали факт здійснення шахрайських дій з картковими рахунками позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Вбачається, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14 грудня 2021 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, складають Договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

В п. 4 анкети-заяви зазначено: «Засвідчую генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі УЕП) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися мною для вчинення правочинів та платіжних операцій. Я визнаю, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні Банку та/або Клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта».

ОСОБА_1 має відкритий рахунок у АТ АТ «Універсал Банк», а саме: НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_3 чорна карта), з якої 27 квітня 2024 року в період з 17: 31 год до 19:21 год відбулося списання коштів різними транзакціями з комісією банку у сумі загальній сумі 24 970.54 грн та картка № НОМЕР_4 біла карта), на яку 27.04.2024 року було оформлено послугу «Розстрочка на карту» у розмірі 2 000 грн та відбулося списання коштів у сумі 20 000 грн.

16 травня 2024 року в ЄРДР за заявою ОСОБА_1 внесені відомості за фактом крадіжки грошових коштів останньої з банківської картки, відкритої у АТ «УніверсалБанк», у сумі 25 000 грн шляхом переказу на різні картки фізичних осіб. Правова кваліфікація- ч. 4 ст. 185 КК України.

29 травня 2024 року ОСОБА_1 зверталася до банку з приводу крадіжки грошових коштів з карткових рахунків та розголошення персональних даних клієнта та 17 червня 2024 року отримала відповідь від банку про те, що він не може повернути кошти та припинити нарахування відсотків.

25 червня 2024 року відповідачем було частково повернуто кошти, а саме: за білою картою (розстрочка на карту) 11 500 грн. та за чорною карткою (кредитний ліміт) 5200 грн.

Згідно з Правилами користування платіжними картками, емітованими АТ «Універсал Банк»», Клієнт повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання Платіжної картки.

Згідно п. п. 8.10., 8.11., 8.15 Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. У разі якщо клієнт дає згоду на проведення операцій з Картами або нанесеними на них даними поза полем його контролю, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин 1-3 статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом, або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Банк має право надавати платіжні послуги відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України, що регулюють діяльність банків.

Відповідно до пунктів 2-5 частини 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» платник несе відповідальність перед надавачем платіжних послуг, що його обслуговує, відповідно до умов укладеного між ними договору про надання платіжних послуг.

Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну надавачу платіжних послуг, що його обслуговує, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і здійснення неправомірних дій з компонентами платіжної інфраструктури (у тому числі платіжними інструментами, обладнанням, програмним забезпеченням). У разі недотримання користувачем зазначених вимог надавач платіжних послуг, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за виконання платіжних операцій.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Відповідно до п. 14.16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Убачається , що 16 травня 2024 року позивачка звернулася до АТ «Універсал Банк» , а оскаржувані операції були здійснені 27.04.2024 року у проміжок часу з 17 год 27 хв. по 19 год. 34 хв., та повідомила представнику Банку про несанкціоновані списані кошти.

Оператором АТ «Універсал Банк» заблоковано картку позивачки з метою безпеки.

Із наданої банком інформації, вхід до мобільного застосунку «Монобанк» Клієнта, було здійснено із мобільного девайсу google pixel 8 pro, із різних ІР адрес за допомогою біометричного входу.

Матеріалами справи не підтверджується, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції від його імені, а як вже зазначалося вище, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої конфіденційної інформації.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та інших.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є доведеним факт несанкціонованого списання грошових коштів з рахунків позивача, а відповідач не надав суду доказів на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2026 року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.