КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/11122/25

22 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Івіної Марини Юріївни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

15 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Вишгородська міська рада, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у виховані, спілкування з малолітніми дітьми.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Вишгородська міська рада, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у виховані, спілкування з малолітніми дітьми.

Матеріали зустрічного позову разом з його копіями та додатками повернуто позивачу ОСОБА_1 , через представника - адвоката Івіної М.Ю., під розписку в залі суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 13 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Івіна М.Ю. подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що 14.08.2025 представником відповідача засобами поштового зв`язку направлено зустрічний позов про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітніми дітьми. Таким чином зустрічний позов подано у строк визначений судом.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно повернув зустрічну позовну заяву, не врахувавши, що вимоги, заявлені у первісному та зустрічному позові є взаємопов`язані, випливають сімейних правовідносин, їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, у зв`язку з цим постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

06 січня 2026 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Усманової Є.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до Вишгородської міської ради з заявою та просив визначити йому порядок спілкування з дітьми у спосіб, викладений у його зустрічній позовній заяві.

В грудні 2025 року ОСОБА_1 на засіданні органу опіки визнав за доцільне проведення його спілкування з дітьми в присутності матері. Саме з урахуванням його думки та досліджених письмових доказів органом опіки задоволено його заяву. Так, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , за участі обох батьків та перевірки всіх обставин проживання дітей, орган опіки сформував свій висновок, який був затверджений відповідним рішенням Виконавчого комітету Вишгородської міської ради.

Рішення органу опіки виконується ОСОБА_2 , підстав для вирішення спору судом взагалі немає. Вважає, що саме окреме і послідовне вирішення одного спору (визначення місця проживання дітей), а лише потім іншого, якщо він буде мати місце (про визначення способу участі батька у вихованні дітей) є правильним та доцільним.

З огляду на вище викладене просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Івіна М.Ю. яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Вишгородська міська рада, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у виховані, спілкування з малолітніми дітьми, суд першої інстанції посилався на те, що в межах даного спору первісний позов та зустрічний позов заявлені між тими самими сторонами, однак є різними щодо предмету та підстав позову, обраному сторонами способу захисту для відновлення порушених справ та захисту прав малолітніх дітей, тобто доведення підлягають нові обставини, що тягне за собою збір нових доказів, у зв`язку з чим виникає потреба отримати висновок органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків у вихованні дітей, що є обов`язковим в розумінні положень ст.19 Сімейного кодексу України, тому, на думку суду, спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову призведе до затягування судового процесу, порушення прав позивача на своєчасний, швидкий розгляд судової справи по суті вимог заявлених у первісному позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів у інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Спеціальні вимоги щодо змісту зустрічного позову та умов його прийняття до спільного розгляду з первісним позовом визначені частиною другоюстатті 193 ЦПК України.

За змістом ч. 1-3ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Разом із тим, недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Згідно ч. 3ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Відповідно до роз`яснень п.15постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Таким чином, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду, взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Згідно з постановами Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі №910/18778/20, від 22 квітня 2019 року у справі №914/2236/18 суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №908/1688/20 вказано, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Отже, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів та доцільність їх спільного розгляду може виявлятись у такому:

-повністю чи частково співпадають підстави обох позовів (фактичні обставини); при цьому правові підстави цих позовів можуть бути різними;

-для підтвердження підстав позову сторонами (позивачем за первісним позовом і відповідачем за зустрічним) надані переважно або частково одні ті самі докази;

-вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись (при цьому предмети та підстави таких позовів можуть бути не пов`язаними, доцільність розгляду в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень);

-задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову;

-спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору/спорів між сторонами.

Предметом первісного позову є визначення місця проживання дитини.

В той же час, предметом зустрічного позову є усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у виховані, спілкування з малолітніми дітьми.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з зустрічним позовом, відповідач не заявляв вимоги про визначення місця проживання дитини з ним, а лише заявляв вимоги про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у виховані, спілкування з малолітніми дітьми.

Окрім того, задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.

Враховуючи, що первісний та зустрічний позови виникають з різних правовідносин, обґрунтовані різними підставами, предмет доказування є різним, об`єднання їх в одне провадження та спільний їх розгляд є недоцільним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення зустрічного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Колегія суддів також наголошує на тому, що повернення зустрічного позову не позбавляє особу права пред`явити позов у загальному порядку, а тому не є обмеженням доступу до правосуддя в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В межах доводів вимог апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено підстав для висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Івіної Марини Юріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року.

Головуючий: Судді: