Справа № 545/4264/25
Провадження № 2/545/442/26
"21" січня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді: Цибізової С.А.,
за участю секретаря: Гречко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах визначених кредитним договором. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16 499,5 грн.
Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №102816484 від 14.01.2024 в розмірі 16 499,5 грн, судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином.
За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків та комісії.
Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 499,50 грн.
Встановлено, що 14.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №102816484, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредиту в сумі 5 000,00 грн, строком на 105 днів (а.с.7-14).
Згідно з платіжним дорученням 80662728 від 14.01.2024 ТОВ «Мілоан» перераховані відповідачеві кошти в розмірі 5000,00 грн на картковий рахунок (а.с.16).
Відповідно до п.п.1.4 договору про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 28.04.2024.
Згідно з п.п.1.5.1 договору про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 комісія за надання кредиту 850,00 грн, яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно з п.6.1 договору про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаціно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Довідкою ТОВ «Мілоан» №б/н підтверджується, що договір про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 підписаний ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 679177 (зв.а.с.14).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Отже, факт укладення договору про надання позики між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним.
Однак, позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснена сплата тіла кредиту, а саме: 21.02.2024 в сумі 500,00 грн, 14.03.2024 350,00 грн, 27.03.2024 200,00 грн, що в загальному розмірі становить 1050,00 грн.
Тому, заборгованість за тілом кредиту складає 3950,00 грн (5 000,00-1050,00).
Відповідно до виписки з особового рахунка за відповідачем за кредитним договором №102816484 від 14.01.2024 рахується заборгованість у розмірі 16 499,50 грн, з яких: 3950,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 850,00 грн прострочена заборгованість за комісіями; 11 699,50 грн прострочена заборгованість за відсотками (а.с.18).
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 29.07.2024 укладений договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 (а.с.19-27).
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №110-МЛ від 29.07.2024 за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 заборгованість становить 16 499,50 грн, з яких: 3950,00 грн залишок по тілу кредиту; 11 699,50 грн залишок по відсотках: 850,00 грн залишок по комісії (а.с.29).
Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 11 699,50 грн, суд дійшов таких висновків.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №102816484 від 14.01.2024 заборгованість за відсотками становить 11 699,50 грн, яка нараховані в період з 14.01.2024 по 23.05.2024 (а.с.45).
Разом з тим, відповідно до положень п.1.3, 1.4 договору про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024, кредит надається загальним строком на 105 днів; дата остаточного погашення заборгованості 28.04.2024 (останній день строку кредитування).
Пунктом 2.3 договору про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 визначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом додатку/додаткової угоди, що підписується позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за договором (якщо передбачено додатком/додатковою угодою).
Додаткових угод про пролонгацію матеріали справи не містять, відповідно строк кредитування до 28.04.2024 включно.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом банк має право нараховувати лише впродовж строку дії кредитного договору, тобто до 28.04.2024 включно.
Разом із тим, суд вважає, що наведений розрахунок відсотків не відповідає вимогам закону.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023.
Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділ І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахованих позивачем відсотків в сумі 11 699,5 грн за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024.
Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 по 22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 23.04.2024 по 20.08.2024) - 1,5 %.
Згідно з розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 вбачається, що в період з 14.01.2024 по 22.04.2024 включно відсотки нараховані за ставкою відповідно до умов кредитного договору, яка не перевищує 2,5%, та відповідно загальна сума відсотків становить 9883,15 грн.
Встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024, що відповідачем сплачені відсотки у сумі 1000,00 грн.
Таким чином, з урахуванням сплати, заборгованість за відсотками станом на 22.04.2025 становить 8 883,15 грн (9883,15 1000,00).
При цьому, враховуючи викладене, у період з 23.04.2024 по 28.04.2024 включно з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,5%, а тому розмір відсотків за кредитним договором в період з 23.04.2024 по 28.04.2024 включно складає 355,5 грн (3950 грн х 6 днів х 1,5%).
Отже, сума відсотків за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024 на умовах визначених договором та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» станом на 28.04.2024 становить 9238,65 грн (8 883,15+355,5).
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором про споживчий кредит №102816484 від 14.01.2024, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 14 038,65 грн, з яких: 3950,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9 238,65 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 850,00 грн про строчена заборгованість за комісією є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Судом встановлено, що 01.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 (зв.а.с.32).
Відповідно до акту №Д/2008 наданих послуг від 20.08.2025 виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025: боржник ОСОБА_1 , кредитний договір №102816484 від 14.01.2024, сума наданих послуг відповідно до договору складає 8 000,00 грн (зв.а.с.32).
Згідно з детальним описом наданих послуг від 20.08.2025 АО «Апологет» надані послуги, а саме: усна консультація клієнта, щодо перспектив та поряду стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год 00 хв; погодження правової позиції клієнта у справі 0 год 30 хв; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт (а.с.34).
Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акту №Д/2008 наданих послуг від 20.08.2025, детального опису наданих послуг від 20.08.2025, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.2).
Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 16 499,50 грн, позов задоволений на суму 14 038,65грн, тобто на 85,1%.
Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 2061,46 грн та витрати на професійну правничу допомогу 1702,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 244, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С. А. Цибізова