Справа № 345/1505/25
Провадження № 6/345/3/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого суддіЮрчака Л.Б., за участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Калуського міськрайонного суду по справі № 345/1505/2025 від 04.06.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви вказує, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.06.2025 року у справі № 345/1505/2025 з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 979,85 грн. Заявниця зазначає, що на даний час її матеріальне становище є складним, оскільки вона не має у власності нерухомого чи рухомого майна, перебуває на утриманні малолітньої дитини, отримує мінімальний дохід, який не дозволяє одноразово виконати рішення суду, а її банківські рахунки арештовані в межах виконавчого провадження. Разом з тим заявниця наголошує, що не ухиляється від виконання рішення суду та має намір виконувати його добровільно шляхом щомісячної сплати коштів. Також зазначає, що зверталася до стягувача з проханням про можливість здійснення часткових платежів, однак запропонований їй графік погашення заборгованості є для неї непосильним. Посилаючись на положення ст. 433 ЦПК України, заявниця просить суд надати розстрочку виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.06.2025 року строком на 16 місяців та встановити щомісячний платіж у розмірі 2 123,74 грн.

Сторони у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Частиною 2 ст. 435 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Оскільки всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності учасників справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, заяву ОСОБА_1 дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст .435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду заявник зазначив, що матеріальний стан відповідача-боржника не дозволяє їй здійснити оплату всієї суми боргу одразу.

Доказів, які підтверджують майновий стан заявника, у тому числі його витрат, окрім довідки ОК-7, до заяви не надано.

Зазначена заявником обставина - скрутний матеріальний стан сама по собі не є підставою, що зумовлює розстрочення судового рішення, адже беззаперечних доказів скрутного майнового стану заявника матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене заявником не наведено доводів та не надано переконливих доказів наявності у неї або у її сім`ї виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Більш того, кредитні зобов`язання, щодо виконання яких судом вирішувався спір у справі, яка переглядається, є зобов`язаннями боржника щодо періодичного повернення взятого кредиту протягом певного строку або шляхом встановлення періодичних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що об`єктом розстрочення є зобов`язання відповідача ОСОБА_1 повернення кредитних коштів, сплата яких передбачалась періодичними платежами, та не виконувалась позичальником в повному обсязі.

Судом також встановлено, що заявник, обґрунтовуючи необхідність розстрочення виконання судового рішення, посилається на наявність на утриманні малолітньої дитини, отримання мінімального доходу та арешт банківських рахунків у межах виконавчого провадження.

Разом з тим, наявність у боржника малолітньої дитини сама по собі не є винятковою обставиною у розумінні ч. 3 ст. 435 ЦПК України, оскільки така обставина не свідчить про неможливість або істотне ускладнення виконання судового рішення. Крім того, заявником не надано доказів особливих потреб дитини, стану здоров`я чи інших надзвичайних обставин, які б об`єктивно унеможливлювали виконання рішення суду.

Посилання заявника на мінімальний дохід також не може бути самостійною та достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду, оскільки матеріальний стан боржника, відповідно до усталеної судової практики та правових висновків Верховного Суду, не є безумовною підставою для зміни способу чи порядку виконання судового рішення. Заявником не надано належних і допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували відсутність будь-якої можливості виконувати рішення суду хоча б частково, з урахуванням принципу обов`язковості судових рішень.

Щодо арешту банківських рахунків, суд зазначає, що такий арешт є наслідком примусового виконання судового рішення та не може розцінюватися як виняткова обставина, що ускладнює або унеможливлює виконання рішення, оскільки накладення арешту спрямоване саме на забезпечення його виконання. Крім того, заявником не доведено, що арешт рахунків повністю позбавляє її можливості здійснювати будь-які платежі на користь стягувача іншим способом або звернутися до органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця із заявою про встановлення порядку здійснення платежів.

За таких обставин, суд вважає, що не може бути надана розстрочка платежів, крім вказаного, боржник звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, в якій просив розстрочити виконання рішення суду, у вигляді оплати частинами боргу. Проте з часу постановлення рішення, яке станом на час розгляду вказаної заяви набуло законної сили, і до вирішення цієї заяви жодного платежу не сплатив. Ніяких заходів, що свідчили б про намір відповідача виконати судове рішення, нею не вжито.

Таким чином, суд вважає, що заявником не надано доказів випадку винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини.

Як наслідок, заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, і про необхідність розстрочення такого. Складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 247, 353, 435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Калуського міськрайонного суду по справі № 345/1505/2025 від 04.06.2025 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Cуддя :