Провадження №4-с/463/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі головуючої судді Ціпивко І.І. з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б., представника скаржниці адвоката Кісіля Р.-В.В., приватного виконавця Ільчишин Л.В. та представника стягувача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця щодо визначення вартості та оцінки майна,

встановив:

скаржниця звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця щодо визначення вартості та оцінки майна, якою просить поновити їй процесуальний строк для подачі скарги, визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. щодо визначення вартості та оцінки нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка алежить ОСОБА_2 , неправомірними, визнати недійсним та скасувати Звіт про незалежну оцінку вартості майна.

В обгрунтування скарги покликається на те, що рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 26.11.2015 року ухвалено про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 листопада 2006 року в розмірі 48 001, 75 (сорок вісім тисяч один ) дол. США заборгованість по кредиту та процентам , 44 258, 80 (сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості та 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні судового збору. Відповідно до ухвали Личаківського районного суду міста Львова від 02.01.2025 року у справі замінено сторону виконавчого провадження. 29.05.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. було відкрито виконавче провадження № 78222803 з примусового виконання згаданого вище рішення. 11.06.2025 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника, у тому числі і квартиру АДРЕСА_1 . 23.06.2025 року виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні, якою призначено СОД Машталіра Андрія Ігоровича, який повідомив про те, що не матиме можливості виконати таку постанову у строки. Відтак приватним виконавцем 09.07.2025 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, якою визначено СОД Швець Ірину Зіновіївну, якою проведено оцінку із порушеннями, а саме: не оглянуто об`єкт дослідження. У матеріалах виконавчого провадження та звіті про оцінку майна не міститься інформації, що підтверджувала б намагання СОД потрапити в середину майна для проведення його огляду та оцінки, а акт про передачу звіту СОД виконавцю складений за три дні до дати завершення складання звіту, про що свідчить його фіктивність. Такі порушення процедури оцінки майна істотно вплинули на зменшення його вартості у порівнянні з ринковими цінами.

Крім цього, у поданій скарзі скаржниця просить поновити їй строк на оскарження неправомірних дій приватного виконавця, пропуск якого обумовлений тим, що звіту про оцінку майна вона не отримувала від виконавця, а лише 23.12.2025 року при ознайомленні зі матеріалами виконавчого провадження, отримала його копію.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 року визначено суддю Ціпивко І.І. для розгляду скарги.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, зважаючи на ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова від 02.01.2026 року поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду, скаргу прийнято для розгляду та відкрито провадження у справі. Скаргу призначено до розгляду на 12.01.2026 року. Витребувано від приватного виконавця матеріали виконавчого провадження № 78222803

12.01.2026 року розгляд скарги відкладено за клопотанням приватного виконавця.

Розгляд скарги по суті відбувся 22.01.2026 року з участю сторін.

Представник скаржниці адвокат Кісіль Р.-В.В. підтримав подану скаргу в повному обсязі, просив таку задовольнити. Надав пояснення аналогічні тим, що викладені у скарзі.

Приватний виконавець Ільчишин Л.В. заперечила щодо поданої скарги, подавши письмові пояснення, в яких зокрема зазначила про те, що нею як виконавцем дотримано всі норми Закону України "Про виконавче провадження", а відтак скарга є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Представник стягувача Блажевський Р.І. заперечив щодо поданої скарги. Вказав про те, що скаржником не зазначено порушень вимог Закону саме державним виконавцем, натомість скарга зводиться фактично лише до незгоди із оцінкою майна. Додатково повідомив про обізнаність скаржниці із наявністю даного виконавчого провадження та про проведення торгів із реалізації вказаного у скарзі нерухомого майна, оцінка майна відповідала ринковій ситуації, що підтверджується результатами відкритих електронних торгів.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи скарги та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до таких висновків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 26.11.2015 року ухвалено про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 листопада 2006 року в розмірі 48 001, 75 (сорок вісім тисяч один ) дол. США заборгованість по кредиту та процентам , 44 258, 80 (сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості та 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. перебуває виконавчий лист № 463/3957/15-ц, виданий 11.01.2016 року Личаківським районним судом міста Львова про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 листопада 2006 року в розмірі 48 001, 75 (сорок вісім тисяч один ) дол. США заборгованість по кредиту та процентам , 44 258, 80 (сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості та 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 29.05.2025 року відкрито виконавче провадження № 7822803.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 11.06.2025 року накладено арешт на майно боржника - на квартиру АДРЕСА_1 , яка алежить ( ОСОБА_3 та складено опис такого майна.

Згідно акту від 11.06.2025 року, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Ільчишин Л.В. встановлено, що нею було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 . З метою опису та подальшої реалізації вищевказаного майна боржника ОСОБА_3 . Однак за тією адресою двері їй ніхто не відчинив. Опис було здійснено на основі технічного паспорта на об`єкт.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 23.06.2025 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_4 .

02.07.2025 року ОСОБА_4 листом повідомив приватного виконавця Ільчишин Л.В. про те, що не має можливості виконати незалежну оцінку вказаного майна у термін, визначений Законом України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відпусткою.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 09.07.2025 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_5 .

Відповідно до акту прийому-передачі робіт від 15.07.2025 року, замовник приватний виконавець Ільчишин Л.В. з одного боку та виконавець Швець І.З. з другого, уклали цей акт про наступне: виконавець передає, а замовник приймає виконані згідно постанови про призначення експерта ВП № 78222803 від 09.07.2025 року Звіт (один примірник) з незалежної оцінки вартості арештованого майна: трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 складено звіт про оцінку майна - трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із вказаним звітом ринкова вартість об`єкта оцінки становить 2868677,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частинах першій-третій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Згідно із частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом з цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Згідно із частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна.

У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Ураховуючи викладене, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18).

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 1статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

У відповідності до частини 3 статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності.

Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. Дана позиція підтверджується постановою Верховного суду від 29 квітня 2020 року у справі №826/6706/18

Відтак, у разі незгоди із результатами оцінки майна заявник мав право звернутись з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна, однак скаржник із вимогами про рецензування звіту про оцінку майна у спосіб визначеним законом не звертався.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 довела належними і допустимими доказами те, що вартість майна визначена в оспорюваному звіті, є заниженою порівняно з ринковою, а наведенні скаржницею доводи скарги є лише припущенням про ймовірну невідповідність цієї оцінки про вартість описаного та арештованого майна та не можуть братися судом до уваги.

При цьому на думку суду, приватним виконавцем вжито передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема: винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання; зроблено запити щодо розшуку майна боржника, складено відповідний акт про те, що боржниця не з`явилася на опис майна та скеровано сторонам повідомлення про оцінку майна, а відтак неправомірності дій виконавця судом не встановлено.

Як на підставу своїх вимог представник скаржника посилався на те, що огляд нерухомого майна при його оцінці не відбувся, звіт складений 18.2025 року, хоча акт приймання-передачі виконаних робіт між виконавцем та оцінювачем складено 15.07.2025 року, акт про відсутність власника майна складено з порушенням без понятих, що на його думку суттєво вплинуло на заниження вартості об`єкта оцінки.

Судом критично оцінюються такі доводи, оскільки згідно ч.2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Опис майна був проведений без участі понятих, оскільки в даному випадку входження приватного виконавця до приміщень не відбулося, при описі майна за технічною документацією присутність понятих не є обов`язковою. Згідно п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), акт виконавця- документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні.

Зі Звіту про незалежну оцінку квартири вбачається, що експертом проведений візуальний огляд об`єкта оцінки, відображено детальну інформацію про об`єкт оцінки та опис конструктивних елементів. Експертом зазначено, з врахування того, що об`єкт оцінки належить фізичній особі, доступу до огляду та фотофіксації внутрішніх приміщень об`єкта оцінки не було, оцінювачем приймається в розрахунках технічний стан на рівні доброго. Оцінка майна згідно складеного звіту проводилася за правилами порівняльного аналізу. До Звіту про оцінку майна експертом додано фотофіксацію об`єкта оцінки.

При визначенні вартості нерухомого майна експертом застосовано порівняльний підхід, в звіті наведені описи чотирьох аналогів, які за своїми характеристиками найбільш подібні до оцінюваного об`єкта, наведено детальний опис проведених корегувань, а саме: умови фінансування об`єкта оцінки і умови продажу, можливість під`їзду, близькість до магістралей міста, тип опалення, тип будинку, поверховість об`єкта, населений пункт та розташування в населеному пункті, загальна площа нерухомості, кількість кімнат.

Крім цього, скаржницею чи її представником не реалізовано у повній мірі їх прав та не ними оскаржувались у встановленому законом порядку ні постанова про опис та арешт майна від 11.06.2025 року, ні постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання від 23.06.2025 року та від 09.07.2025 року.

Отже враховуючи вищенаведене суд відхиляє такі доводи скарги через необгрунтованість та вважає їх такими, які не порушують прав та свобод скаржниці.

Відтак, враховуючи вищенаведене в ході розгляду скарги не встановлено неправомірності дій приватного виконавця щодо визначення вартості та оцінки майна, а тому суд приходить до висновку що у задоволенні скарги слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про відсутність підстав для задоволення скарги не впливають.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 447-453 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця щодо визначення вартості та оцінки майна - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання до Львівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складно та підписано 27.01.2026 року.

Суддя Ірина ЦІПИВКО