УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

Справа № 564/437/26

10 лютого 2026 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л. А. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 вказаної вище статті із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тобто, Закон визначає можливість заявлення в порядку наказного провадження, вимоги про стягнення аліментів як в частці від доходу, так і у твердій грошовій сумі. При цьому тверда грошова сума не є довільною, а чітко регламентованою - в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявником заявлено вимогу про стягнення з боржника аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн., що не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2817 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 грн.

З огляду на вищевикладене, в порядку наказного провадження може бути розглянуто заяву про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у 2026 році становить 1 408,50 грн.

Таким чином, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд встановив, що у даному випадку стягувач просить стягнути аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі більш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК України).

Зважаючи на наведене та те, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Крім того, заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 165, 166, 167, 258-260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з моменту її підписання суддею. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено

10 лютого 2026 року.

СуддяЛ. А. Грипіч