ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1579/25

Провадження № 22-ц/820/527/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

розглянув у порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу № 678/1579/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк», яка подана його представником адвокатом Омельченком Євгеном Володимировичем, на заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року, у складі судді Ходоровського І.Б., у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.12.2021 у розмірі 35069,32 грн станом на 06.10.2025, яка складається із заборгованості за кредитом 23137,66 грн, заборгованості за відсотками 11931,66 грн, заборгованості за пенею - 0,00 грн, штраф - 0,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку і на підставі підписаної анкети-заяви, ним ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його електронний підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало повністю, надавши відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов договору. Відповідач не сплатив кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за договором не виконав. Тому, станом на 06.10.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 35069,32 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 23137,66 грн, заборгованість за відсотками - 11931,66 грн, пеня - 0,00 грн., штраф - 0,00 грн. Позивач інформував відповідача про наявну заборгованість шляхом повідомлення за допомогою телефонних дзвінків та sms-повідомлень, однак заборгованість не була погашена. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучені до позову витяг з тарифів та витяг з умов та правил надання банківських послуг в А-Банку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів в зазначених у позовній заяві розмірах і порядку нарахування. Надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Довідка за картками і довідка за лімітами, які долучені позивачем до позовної заяви, не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору. Також позивач не надав належних і достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно посилався на відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Відповідач отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів, і повинен сплачувати проценти за користування коштами. До матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту Банку, а також Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якому зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису, згоду на використання електронного підпису відповідач надав в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Тобто, в даному випадку потрібно використовувати не постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, а іншу судову практику, а саме постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі №284/157/20, яка зазначає, що суди не звернули уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту.

Тому судом безпідставно не враховано, що відповідач, підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту погодився на запропоновані умови кредитування та добровільно взяв на себе відповідні зобов`язання за ним. При цьому зазначає, що на підтвердження розрахунку заборгованості банк надавав банківську виписку, яка є належним доказом наявності заборгованості.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 09 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду усправах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано власноручним (цифровим) підписом анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

В анкеті заяві від 24.12.2021 ОСОБА_1 засвідчив, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк», Тарифами, Паспортом споживчого кредиту становлять договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. ОСОБА_1 просить вважати наведений зразок його цифрового підпису або його аналог обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у Банку. Визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Підписавши дану анкету-заяву, ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем: (022с4bcae60be078416a572ea1d7e75f01d0bbe82eaf8d9b712abdef481aff5c7f), що буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку АBank24.

Згідно з довідкою за картами, виданої АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки: № НОМЕР_2 , строком дії до грудня 2028 року; № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року.

Відповідно до довідки за лімітами вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 24.12.2021, за період з 24 грудня 2021 року по 6 жовтня 2025 року, встановлено кредитний ліміт 24.12.2021 в розмірі 3000 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався та зменшувався і станом на 28.09.2025 становить 23200 грн.

Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 , за період з 24.12.2021 по 06.10.2025, сума витрат становить 123314,57 грн, сума зарахувань 88322,86 грн, сума комісія 3646,24 грн, кешбек 2,89 грн.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.12.2021, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 06.10.2025 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 23137,66 грн; залишок заборгованості за тілом кредиту 20177,96 грн; залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) 2959,70 грн; загальний залишок заборгованості за процентами 11931,66 грн; залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість 853,50 грн; залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість 11078,16 грн, що разом становить заборгованість в розмірі 35069,32 грн. З даного розрахунку вбачається, що за період з 24.12.2021 по 03.10.2025 застосовувалася процентна ставка (поточна) в розмірі 40,8% та процентна ставка (прострочена) 81,9999 %.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено укладення з відповідачем договору про надання банківських послуг на тих умовах, які вказує позивач, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність правових підстав щодо стягнення заборгованості за кредитом, оскільки банк не довів, що надані ним Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи користування кредитною карткою є складовою частиною кредитного договору, та те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів відповідачем взагалі містили умови щодо сплати процентів в зазначених у позовній заяві розмірах, і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету - заяву та відповідно взявши на себе зобов`язання зі сплати прострочених зобов`язань по тілу кредиту та відсотків в обумовленому позивачем розмірі.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «А-Банк» посилалось на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак позичальник не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «А-Банк» надало суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.12.2021 станом на 06.10.2025 року, виписку по картці за період з 24.12.2021 по 06.10.2025, довідку за картками, довідку за лімітами, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», розміщеного на сайті банку, тарифи користування кредитною карткою «Зелена».

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №б/н від 24.12.2021 року станом на 06.10.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 35069,32 грн, з яких: 23137,66 грн заборгованість за тілом кредиту, 11931,66 грн заборгованість по відсотках. З даного розрахунку вбачається, що банком нарахування заборгованості здійснювалося за процентною ставкою (поточна) 40,8%, та процентна ставка (прострочена) в розмірі 81,9999 %.

При цьому, колегія суддів зазначає, що підписана відповідачем ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 24.12.2021 не містить даних щодо процентної ставки за користування кредитними коштами.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», Тарифи по картці «Зелена», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

Проте, вказані документи не підписані ОСОБА_1 і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 24.12.2021.

Разом з тим, посилання апелянта, що підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» свідчить про прийняття та погодження умов кредитування та обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів оцінює критично.

Колегія суддів зазначає, що підписання ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима, оскільки із змісту цього документу вбачається, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентивними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Крім того, у розділі 7 вказаного паспорту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо (стосується кредитного ліміту). Разом з тим, у даному паспорті вказано, що дата надання інформації 24.12.2021 та ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 28.12.2021, тобто дана інформація має тимчасовий характер.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Згідно із ст. 9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

За змістом даної норми паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавець надає споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та його форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

Отже, паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не можна вважати обумовленими сторонами умов кредитування.

Вказане узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі №313/346/20-ц.

Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку із цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Доводи АТ «А-Банк» про неправомірність застосування судом першої інстанції висновку Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 є безпідставними.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «А-Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Крім того, довідка за картами та довідка за лімітами також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.

Таким чином, АТ «А-Банк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені в позові.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитним договором, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником Умов та правил надання банківських послуг і тарифів кредитування на умовах визначених у позові.

Також колегія суддів зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 24.12.2021 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (далі Положення) визначено, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як клієнтські рахунки та виписки з них. Відповідно до пункту 62 Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15-ц.

Дослідивши виписку про рух грошових коштів, судом встановлено, що сума фактично отриманих відповідачем коштів в загальній сумі склала 123314,57 грн, При цьому, у вказану суму банк безпідставно включив списані ним відсотки в сумі 22769,91 грн, розмір яких сторони не погоджували, а тому сума заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту була безпідставно збільшена за рахунок нарахованих відсотків за користування кредитом. Списання коштів банком в рахунок погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами були здійснені неправомірно та безпідставно, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по відсоткам.

Разом з тим, з даних банківської виписки слідує, що ОСОБА_1 , за період з 24 грудня 2021 року по 06 жовтня 2025 року, фактично було повернуто отримані та використані кошти в повному обсязі у добровільному порядку АТ «А-Банк», а тому відсутні підстави для стягнення розміру заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ«А-Банк».

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Судді : Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко