Провадження № 2/204/976/26
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Жеребцової В.Д.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2025 року до Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 грудня 2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану Соборного управління юстиції у м. Дніпрі, актовий запис № 2076, та відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ». В обґрунтування вимог зазначила, що від шлюбу подружжя не має спільних дітей. Відповідач має неврівноважений характер, який був причиною постійних сварок, були випадки коли відповідачем були нанесені побої позивачці. Протягом останніх років сімейне життя прогресивно погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Стосунки існують лише формально, а подальше збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим, суперечить інтересам сім`ї. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, просила шлюб розірвати без надання строку на примирення та зазначила, що з відповідачем вони проживають окремо з вересня 2025 року. Крім того зауважила, що відповідач має неврівноважений характер, у зв`язку з чим вона двічі зверталась до поліції з повідомленнями про домашнє насильство, в результаті чого на відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення та направлено до Амур-Нижньодніпровського суду, але яке було прийняте рішення, їй невідомо.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу, підтвердив, що дійсно з позивачкою вони не проживають разом з вересня 2025 року. Але зазначив, що він бажає зберегти сім`ю, а тому просив надати час на примирення.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що підстав для надання строку на примирення немає, а позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 24 грудня 2022 року уклали шлюб, який було зареєстровано Соборним відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2076. Від шлюбу подружжя не має спільних дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

З пояснень позивачки у судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, між ними існують неприязні відносини, які виразилися у холодному ставленні, уникненні спілкування зі сторони позивачки з відповідачем, у зв`язку з чим, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сторони проживають окремо з вересня 2025 року. Позивачка наполягає на розлученні та вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо.

Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

При цьому, підстав для надання строку на примирення, суд не вбачає, оскільки сторони не проживають спільно з вересня 2025 року, а позивачка заперечує проти примирення та відновлення будь-яких стосунків з відповідачем.

Посилання відповідача на бажання примиритися з позивачкою та відновити сімейні відносини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки з вересня 2025 року до лютого 2026 року будь-яких спроб для збереження та відновлення сім`ї, які б змінили ставлення позивачки до нього, здійснено не було.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем відбувся конфлікт, з приводу чого позивачка повідомляла поліцію щодо вчинення відносно неї домашнього насильства. Матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, були направлені для розгляду до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду. Однак, постановою суду від 31.08.2023 року, провадження по справі було закрито.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем та вважає за неможливе відновлювати сімейні відносини, оскільки між нею та відповідачем існують неприязні відносини.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що шлюб носить формальний характер та збереження його суперечить інтересам однієї із сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сплачений за подачу позову у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 111, 112, 113 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) зареєстрований 24 грудня 2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2076 розірвати.

Змінити прізвище позивачки з « ОСОБА_5 » на дошлюбне « ОСОБА_3 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська