У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2026 Справа №607/2689/26 Провадження №2-н/607/250/2026

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 59 071,95 грн, а також 332,80 грн судового збору.

Частини 1, 2 ст. 160 ЦПК України визначають, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пункт 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначає, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону).

Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відтак для встановлення того, чи є особа суб`єктом дії Закону, необхідним є встановлення, чи є особа власником нерухомого майна або іншою особою, яка отримує відповідну житлово-комунальну послугу.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

09.02.2026 за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», судом було сформовано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 .

Як вбачається із відповіді № 2320166 від 09.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, наданої на запит суду, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 19.05.2001.

Окрім цього, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо належності ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю № 2320187 від 09.02.2026.

Таким чином, заявником не надано докази того, що ОСОБА_1 є індивідуальним споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 у розумінні п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Покликання заявника на те, що ОСОБА_1 внесена до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи, не підтверджує факт отримання останньою наданих ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» послуг за вказаною вище адресою.

Окрім цього, до вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком застосовується загальна позовна давність, яка відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України становить три роки.

Перебіг позовної давності згідно зі ст. 261 цього Кодексу починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.05.2022 по 31.12.2025 у розмірі 59 071,95 грн.

Також, відповідно до розрахунку заборгованості долученого до заяви слідує, що заборгованість у розмірі 59 071,95 грн виникла у період часу з 01.05.2022 по 31.12.2025, відтак трирічний строк звернення до суду з відповідною вимогою закінчився 01.05.2025.

Однак до суду з заявою про видачу судового наказу стягувач звернувся лише 03.02.2026.

Таким чином з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу та те, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому суддя вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 165167, 258261, 353355 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ відмовити.

Копію ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. Р. Кунець