Провадження №: 2/336/2075/2026
УХВАЛА

іменем України

12 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Шиш Антон Борисович про забезпечення позову, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами, по цивільній справі ЄУН 336/1379/26 (провадження № 2/336/2075/26) за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Шиш Антон Борисович до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

без повідомлення сторін (учасників справи),-

встановив:

12 лютого 2026 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 985646,37 грн. в рахунок відшкодування завданих їй дорожньотранспортною пригодою матеріальних збитків, 15000,00 грн. в рахунок компенсації завданої їй моральної шкоди, а також понесені нею судові витрати.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування якої представником позивача зазначено, що 26.06.2025 року, приблизно о 09 год. 10 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MITSUBISHI SPACE STAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Харків Сімферополь у м. Запоріжжя, в порушення п. 10.1, 13.1 ПДР України, при зміні напрямку руху, не впевнився у безпечності, та скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Позивач є власником автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаної ДТП підтверджена постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2025 року у справі №336/6354/25.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність позивача ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

Відповідно до звіту про проведення оцінки колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 від 23.07.2025 року № 186, вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 , з урахуванням величини коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні (Сврз), становить 1136958,48 грн. Величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження і подальшого впливу наслідків ремонту становить 73637,89 грн. Вартість матеріального збитку (У), заподіяного власнику автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП становить 1210596,37 грн.

Сума стягнення з відповідача є значною, представник позивача вважає, що відповідач може свідомо ухилятися або затягувати виконання рішення, якщо воно буде ухвалене на користь ОСОБА_1

22.01.2026 року ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування", в порядку прямого врегулювання страхового випадку, здійснило на користь позивача страхову виплату, в сумі 250000,00 грн.

Отже, ОСОБА_2 , як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 960596,37 грн. (1210596,37 250000,00) в рахунок відшкодування завданих пошкодженням автомобіля позивача матеріальних збитків.

Також, позивачем було оплачено послуги евакуатора, на загальну суму 6300,00 грн., що підтверджується чеками від 26.06.2025 року (евакуація пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця зберігання), 09.07.2025 року (перевезення пошкодженого автомобіля з місця зберігання до місця оцінки) та 23.07.2025 року (перевезення пошкодженого автомобіля з місця оцінки до місця зберігання).

Крім того, донькою позивачки ОСОБА_4 за проведення оцінки автомобіля 09.07.2025 року ФОП ОСОБА_5 було сплачено 7000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 09.07.2025 року № 1.208977539.1.

Також, донькою позивачки ОСОБА_4 за здійснення діагностики автомобіля після ДТП та його розбирання з метою проведення оцінки, 23.07.2025 року ФОП ОСОБА_6 було сплачено 7000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.07.2025 року № 1.229501589.1.

Крім того позивачем, за перебування пошкодженого автомобіля на стоянці, в період з 26.06.2025 року по даний час, було сплачено 4750,00 грн., що підтверджується квитанціями від 14.11.2025 року, 11.12.2025 року, 02.01.2026 року та 26.01.2026 року.

Враховуючи принципи розумності та справедливості, приймаючи до уваги вищевказані обставини, достатнім розміром компенсації завданої позивачу моральної шкоди останній вважає 15000,00 грн.

ОСОБА_2 у власності будь-якого нерухомого майна не має, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2026 року № 765.

ОСОБА_2 на праві власності належать два автомобілі: 1) MITSUBISHI SPACE STAR, 2004 року випуску; ГАЗ 31105-101, 2006 року випуску.

Середня вартість автомобіля MITSUBISHI SPACE STAR, 2004 року випуску, за даними ресурсу AUTO.RIA, станом на 11.02.2026 року, становить 3581,00 долар США, що за офіційним курсом гривні становить 154306,72 грн.

Середня вартість автомобіля ГАЗ 31105, 2006 року випуску, за даними ресурсу AUTO.RIA, станом на 11.02.2026 року, становить 1689,00 доларів США, що за офіційним курсом гривні становить 72779,69 грн.

Сукупної вартості вказаних автомобілів (227086,41 грн., - і це без врахування пошкоджень, отриманих автомобілем MITSUBISHI SPACE STAR в ДТП), вочевидь не достатньо для відшкодування завданих ОСОБА_1 збитків (1000646,37 грн.).

Інформація про наявність у відповідача грошових коштів, рухомого майна, отримання відповідачем доходів, вартості яких було б достатньо для відшкодування вищевказаних збитків, у позивача відсутня.

Враховуючи вищевказане, значний розмір збитків, те, що до цього часу відповідачем завдані збитки не відшкодовані навіть частково, відповідач ухиляється від спілкування з позивачем, є підстави вважати, що ОСОБА_2 будуть вчинені дії, які унеможливлять виконання рішення суду у цій справі, а саме буде відчужене майно, зняті з рахунків у банківських установах грошові кошти, на яке можливо звернути стягнення.

Представник позивача вказує, що в цілях забезпечення позову необхідно накласти арешт на майно та грошові кошти, вартістю 1000646,37 грн., що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який мешкає по АДРЕСА_1 , і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з вимогами ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви здійснено у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та матеріали додані на її обґрунтування, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Враховуючі наведену норму, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека (ризик) ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною. Суд оцінює необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються. При цьому єдиними передбаченими законом підставами для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання чи неможливості виконання рішення суду у справі та ефективного захисту прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Зміст та форма заяви про забезпечення позову врегульовані ст.151 ЦПК України.

Так заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Транспортні засоби, які належать відповідачу не є предметом спору.

Представник позивача просить накласти арешт на транспортні засоби та грошові кошти, які належить відповідачу.

В наведеній заяві представником позивача не обґрунтовано необхідність вжиття, саме такого заходу забезпечення позову.

Представником позивача не надано доказів того, що відповідач може свідомо ухилятися або затягувати виконання рішення, такі доводи є лише припущенням представника.

Представником позивача не вказано яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливими чи ускладнити виконання рішення суду. Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність обмеження прав позивача, які можуть бути усунуті шляхом застосування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Позивачем не вказано яким саме чином невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може зробити неможливими чи ускладнити виконання рішення суду по цій справі.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Шиш Антон Борисович про забезпечення позову, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами, по цивільній справі ЄУН 336/1379/26 (провадження № 2/336/2075/26) за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Шиш Антон Борисович до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя: