КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/612/25 Головуючий у І інстанції Фінагеєва І.О.
Провадження №22-ц/824/746/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Борисової О.В., Голуб С.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гаращука Сергія Вікторовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, укладеного звідповідачем 18 березня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначала на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння, окремі бюджети, втрату почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть з березня 2023 року та проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам сторін. У зв`язку із викладеним просила задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року позов задоволено. Розірвано шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 18 березня 2020 року, про що Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18 березня 2020 року складено відповідний актовий запис №300 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 18 березня 2020 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)). Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено прізвище - «Білоконь».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гаращук С.В.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що спільне господарство між позивачем та відповідачем не ведеться починаючи з березня 2023 року, сторони проживають окремо та ведуть окреме господарство та бюджет.

Поряд із цим, скаржник зазначає, що на дату подання апеляційної скарги сторони між собою примирились та проживають разом, мають спільний бюджет та ведуть спільне господарство, тобто мають всі ознаки сім'ї.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що 13.03.2025 року, маючи намір помиритися з позивачем, відповідач подавав до суду першої інстанції заяву про перенесення розгляду справи на інший день у зв`язку із сімейними обставинами, однак суд таку заяву проігнорував, чим порушив права відповідача на захист у суді.

Зазначає про те, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вважає, що розірвання шлюбу негативно вплине на матеріальне становище та спричинить серйозні моральні страждання для всіх членів сім'ї.

09.05.2025 року позивачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому визнала доводи відповідача, вказала, що сторони примирились, просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні, призначеному на 10 вересня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні 10 вересня 2025 року зазначала про відсутність спору між сторонами, оскільки після ухвалення судом рішення подружжя примирилось, просила скасувати рішення суду.

Колегією суддів апеляційного суду, в порядку п. 3 частини п'ятої статті 12 ЦПК України, було роз'яснено позивачу положення статті 373 ЦПК України, зокрема право позивача відмовитись від позову в суді апеляційної інстанції та наслідки прийняття судом такої відмови.

За клопотанням сторін в судовому засіданні було оголошено перерву для надання позивачу часу на підготовку відповідного клопотання.

10.09.2025 року позивачка ОСОБА_2 через канцелярію Київського апеляційного суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що визнає вимоги апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції скасувати.

08.01.2026 року позивачка ОСОБА_2 через канцелярію Київського апеляційного суду подала письмову заяву, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем, щоб рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

29 січня 2026 року позивачка ОСОБА_2 через канцелярію Київського апеляційного суду подала письмову заяву, в якій просила подану нею заяву від 08.01.2026 року залишити без розгляду, не приймати до уваги. Рішення суду першої інстанції просила скасувати, справу розглядати без її участі.

В судове засідання, призначене на 04 лютого 2026 року сторони по справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Керуючись положеннями частини другої статті 372 ЦПК України, враховуючи подану позивачем заяву про розгляд справи без її участі, вважала за можливе здійснювати розгляд справи без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає в повній мірі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, відповідно докопії свідоцтвапро шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 18 березня 2020 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), між громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстровано 18 березня 2020 року шлюб, про що Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18 березня 2020 року складено відповідний актовий запис №300. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище - « ОСОБА_7 ».

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 12 червня 2020 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис від 04 березня 2016 року № 608), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26 січня 2023 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області (актовий запис від 26 січня 2023 року № 06).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалось, подружні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Основна причина розпаду сім'ї - це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння, довіри, сторони мають окремі бюджети, остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного. Вказувала, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам , позивачка не має наміру зберегти шлюб, який носить формальний характер.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, виходив з того, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом враховано, що позивач категорично не бажає примиритися, тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити принципу добровільності шлюбу та їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Гаращук С.В. навів наступні підстави для скасування рішення суду першої інстанції:

- судом першої інстанції було проігноровано заяву відповідача про перенесення розгляду справи на інший день у зв`язку із сімейними обставинами, чим порушив право відповідача на захист;

- судом першої інстанції не було вжито заходів для примирення подружжя;

- судом першої інстанції не було з`ясовано фактичні обставини справи, а оскаржуване рішення побудоване виключно на припущеннях, без обґрунтування письмовими доказами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Провадження у даній справі відкрито Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалою від 24 січня 2025 року, в якій відповідачу ОСОБА_1 роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву в визначений судом строк. Призначено судове засідання на 26 лютого 2025 року.

Копію даної ухвали відповідач ОСОБА_1 отримав 19.02.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 24)

26.02.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про перенесення судового засідання, причини перенесення не вказав. (а.с. 22)

Позивачка ОСОБА_2 26.02.2025 подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. (а.с. 23)

В судове засідання, призначене судом на 13.03.2025 року сторони не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені.

13.03.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про перенесення судового засідання у зв`язку із сімейними обставинами. Доказів поважності причин неявки в судове засідання до заяви не додав.

З огляду на вказане, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд даної справи судом першої інстанції, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, жодних заперечень щодо розірвання шлюбу суду не повідомив, заяву про надання сторонам строку на примирення до суду не подавав.

Крім того, належним чином повідомлений відповідач двічі не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомляв, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надав.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разінеявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, розглянувши справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, з урахуванням заяви позивачки про розгляд справи без її участі від 26.02.2025 року, суд першої інстанції порушень норм процесуального законодавства не допустив, ухваливши рішення по суті спору.

Крім того, враховуючи принцип диспозитивності, передбачений положеннями статті 13 ЦПК України, суд першої інстанції, за відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог, заяви про надання сторонам строку на примирення, фактичні обставини справи встановив на підставі поданих позивачкою доказів та врахував наведені нею доводи, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, рішення суду ухвалене з дотриманням вимог процесуального та матеріального права, передбачених в статті 376 ЦПК України підстав для його скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням змісту апеляційної скарги, в якій представник відповідача вказував про примирення сторін станом на дату подачі апеляційної скарги, в судовому засіданні 10.09.2025 року колегією суддів було роз`яснено позивачу передбачене в статті 373 ЦПК України право відмовитись від позовної заяви в суді апеляційної інстанції, що підтверджується протоколом та технічним записом судового засідання.

Поряд із цим, позивачка ОСОБА_2 таким правом не скористалась, заяви про відмову від позову до суду апеляційної інстанції не подавала, а подана нею заява про визнання апеляційної скарги, в розумінні статті 376 ЦПРК України, не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаращука Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Борисова О.В.

Голуб С.А.