ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/155/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л.В.,

Радченка С.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - Хлопкової Марії Сергіївни на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Рядчої Т.І.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 12 серпня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №73224115 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 16 500,00 грн строком на 30 календарних днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.

Право грошової вимоги за вказаним кредитним договором переходило тричі на підставі договорів факторингу: від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»; від ТОВ «Таліон Плюс до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача - ТОВ «Юніт Капітал».

Так, згідно останнього договору факторингу між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем - ТОВ «Юніт Капітал» від 28 жовтня 2024 року №28/10/24, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 44 032,77 грн відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу.

Оскільки відповідач не виконав належним чином взяте на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №73224115 від 12 серпня 2020 року у розмірі 44 032,77 грн, яка складається з: 12 501,50 грн заборгованість по кредиту; 31 531,27 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» відмовлено.

24 листопада 2025 року представник ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С., подала апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С. послалася на наступні обставини.

Щодо переходу прав вимоги за Договором факторингу N 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», представник зазначала, що згідно п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора у день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Отже, передача прав вимоги до боржників здійснюється на підставі Реєстрів прав вимоги, що містять перелік конкретних прав вимоги, а не у день укладення Договору факторингу.

10 листопада 2020 року первинний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги N107 до Договору факторингу N 28/1118-01, відповідно до якого останній набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором, укладеним 12 серпня 2020 року, на загальну суму 33 618,80 грн. Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання Відповідача перед Первинним кредитором.

Щодо переходу прав вимоги за Договором факторингу N 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», представник апелянта зазначала,що Розділом 2 Договору факторингу N 05/0820-01 визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу N 05/0820-01 під правом вимоги розуміється всі права ТОВ «Таліон Плюс» за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу N 05/0820-01, підписали Реєстр прав вимоги N 9 від 30 травня 2025 року до Договору факторингу N 05/0820-01, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги на загальну суму 44 032,77 грн.

Щодо переходу прав вимоги за Договором факторингу N 28/10/24/У від 28 жовтня 2024 року, укладеним між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», представником апелянта зазначено, що 28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу N 28/10/24/У, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №73224115. Умовами Договору факторингу визначено, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити фактору права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Позивач зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу, під правом вимоги розуміється всі права грошової вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Відповідно до Договору реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в Додатку №1 до цього Договору. Згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до скаржника перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 44 032,77 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про неможливість переходу права вимоги, відмовляючи у задоволенні позовних вимог на підставі факту укладення договору факторингу. Судом не враховано, що предметом договору є відступлення прав вимоги, які закріплені у реєстрі, який в свою чергу належним чином оформлено та підписано сторонами в межах дії договору та після укладення кредитного договору. Таким чином, згідно витягу з Реєстру Боржників та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 44 032,77 грн.

Посилаючись на практику Верховного Суду та апеляційних судів, особа, яка подала апеляційну скаргу, вказала, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є помилковим, та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Беспалов О.С., посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зокрема, адвокат Беспалов О.С. посилався на хибне розуміння позивача про укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем кредитного договору. Так, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перед укладенням з відповідачем в електронній формі договору фінансового кредиту, належним чином, в присутності відповідача або відділено, не верифікував його особу, та здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції з отриманням відповідного одноразового ідентифікатора без належної перевірки особи відповідача. За таких обставин, вчинений на електронному договорі електронний підпис одноразовим ідентифікатором неможливо вважати підписом ОСОБА_1 . Тобто, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачем договору позики, а також отримання за ним грошових коштів саме відповідачем.

Представник апелянта також зауважив, що позивачем взагалі не надано доказів того, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти на банківську картку відповідача. Матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання первісними кредиторами умов договору щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Наданий позивачем розрахунок є виключно внутрішнім документом банку та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум.

Зазначає, що надані позивачем договір факторингу та витяг з реєстру боржників до договору факторингу самі по собі не є належними та допустимими доказами наявності заборгованості та її розмір за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору, не надано.

У відповіді на відзив представник ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С., посилаючись на необгрунтованість доводів представника ОСОБА_1 адвоката Беспалова О.С., зазначала, що сукупність унікальних ідентифікаційних даних відповідача у кредитному договорі, включаючи РНОКПП, адресу реєстрації та електронний підпис, становить переконливий доказ його особистої участі в укладені спірного договору споживчого кредитування та виключає можливість випадкової збіжності або помилкового значення таких даних. Товариство належним чином вжило всіх необхідних заходів для ідентифікації та перевірки особи позичальника, що повністю відповідає вимогам законодавства України та усталеній практиці укладення договорів у сфері фінансових послуг.

Посилається також на те, що ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал», а саме того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини тринадцятої статті 7 та частини першої статті 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному встановленню в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Юніт Капітал» не набуло прав первісного кредитора до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №732224115, оскільки кредитний договір був укладений 12 серпня 2020 року, а договір факторингу, за умовами якого одному з попередніх факторів - ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто задовго до укладення самого кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи 12 серпня 2020 року року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір №732224115 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором QA792ZU6 .

Згідно платіжного доручення від 12 серпня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі 16 500,00 грн на його банківську картку № НОМЕР_1 (а.с.124).

Відповідно до Договору Сторони погодили наступні умови кредитування.

Відповідно до п.1.1. Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 16 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. або п.1.5. цього Договору.

Згідно п.1.2. Договору Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником.

Відповідно до п.1.3. Договору на період строку, визначеного п.1.2. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом.

У пункті 1.4. Договору сторони погодили, що у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення).

Пунктом 1.5. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку користування Кредитом вказаного в п.1.2. Договору, включно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більше ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п.1.4. цього Договору.

Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №732224115 від 12 серпня 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 01 листопада 2024 року становить 44 032,77 грн, з яких: прострочене тіло 12 501,50 грн, прострочені відсотки 31 531,27 грн (а.с.85).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.21-27).

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Згідно п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку (п.4.1 Договору).

Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). При цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору - реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

На виконання п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано Реєстр прав вимоги №107 від 10 листопада 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 (зазначена під номером 862) за кредитним договором 732224115 від 12 серпня 2020 року на загальну суму 33 618,80 грн (а.с. 45-46).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зі строком дії до 04 серпня 2021 року (а.с.48-53).

Згідно укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» додаткових угод №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року, строк дії договору факторингу було продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с.57,58).

Предметом даного договору факторингу є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку договору (п.2.1,4.1 договору факторингу).

«Право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними Договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу №05/0820-01, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 (зазначена під номером 9682) за кредитним договором 732224115 від 12 серпня 2020 року на загальну суму 44 032,77 грн (а.с. 63-64).

Крім того, 28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №28/10/24-У, відповідно до умов якого, ТОВ «Юніт Капітал» відступлене право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №732224115 від 12 серпня 2020 року, що слідує з реєстру боржників до договору факторингу (а.с.66-75)

Як визначено в п.1.1 Договору Факторингу від 28 жовтня 2024 року №28/10/24-У фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна позову) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою ( процент за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до фактора (ТОВ «Юніт Капітал») прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 44 032,77 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року (а.с. 76-79).

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Юніт Капітал» зазначило, що відповідач зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 032,77 грн.

Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Згідно із статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Отже, у статті 1078 ЦК України допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу, обрано різні критерії. Зокрема, для: а) наявної вимоги це строк платежу; б) майбутньої вимоги це момент виникнення. Наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. Тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок, наявна та «недозріла» вимоги існують до або в момент укладення договору факторингу. Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України). Тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що з`явилися із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу.

У договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимог, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, в зазначенні предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного кредитора, так і пасивного боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки). Натомість майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення.

Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися з клієнтом. У статті 5 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року встановлено, що положення договору факторингу, яке передбачає відступлення існуючих або майбутніх грошових вимог, не може бути визнано недійсним внаслідок того, що вимоги не були зазначені в договорі окремо, якщо під час укладення договору або під час набуття ним чинності вони могли бути визначені в договорі.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.

Матеріали справи свідчать про укладення вищенаведеного кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, який позичальник підписав електронним підписом та містять докази перерахування кредитних коштів позивачем (а.с.124-127).

Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором №№732224115 виконав у повному обсязі.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд і у своїй постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/279/25. У даній постанові суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про те, що майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.

ЦК України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо. Важливо, щоб за допомогою таких засобів майбутня вимога з невизначеної не стала визначеною, однак набувала характеру вимоги, яка може бути визначена.

З огляду на викладені обставини, вбачається, що укладаючи договори факторингу, сторони цих договорів обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі Реєстру прав вимог, які є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними. Окрім цього, невід`ємними додатками договору є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу.

Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року N 2121-III "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року N 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року N 231" до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року № 909/968/16.

На піставі наведеного, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором є необгрунтованим, оскільки ТОВ «Юніт Капітал» у передбаченому законом порядку відповідно до послідовно укладених договорів факторингу, на виконання яких підписувалися реєстри передачі прав вимог до боржників, набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором укладеним із первісним кредитором.

Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Твердження суду про неможливість передання за договором факторингу права вимоги, яке не існувало на момент укладення цього договору, а виникне в майбутньому не ґрунтується на вимогах закону, оскільки це суперечить припису частини першої статті 1078 ЦК України, який є однозначним та зрозумілим та визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Оскільки позичальник не виконав кредитних зобов`язань, (новий) кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №732224115 від 12 серпня 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором не погашена та станом на 01 листопада 2024 року становить 44 032,77 грн, з яких: прострочене тіло 12 501,50 грн, прострочені відсотки 31 531,27 грн (а.с.85).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Проте всупереч положенням частини першої статті 81 ЦПК України, відповідач не надав суду доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошових коштів за кредитним договором №732224115 від 12 серпня 2020 року в сумі 16 500,00 грн, так і доказів виконання його умов у строки, передбачені цим правочином.

З урахуванням конкретних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.

Нарахування процентів кредитодавцем здійснено в межах строку кредиту, виходячи з встановленої договором процентної ставки. Заявлена сума нарахованих відсотків не виходить за наведені межі та з урахуванням розміру заборгованості по тілу кредиту.

Твердження представника відовідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що відсутні докази на підтвердження, що саме ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію за укладеним кредитним договором і саме він отримав кредитні кошти на свій банківський рахунок спростовується матеріалами справи.

Так, на підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування грошей позивач ТОВ «Юніт Капітал» надало копію платіжного доручення від 12 серпня 2020 року, банк платника АТ КБ «ПриватБанк» на суму 16 500,00 грн, в якому зазначено отримувачем кредитних коштів ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 , який був зазначений позичальником в поданій заяві на видачу кредитних коштів(а.с. 105,106,124).

Також, позивачем на підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування грошей надано до суду довідку № 09/2024 АТ КБ «ПриватБанк», в якій вказано, що така видана відповідно до договору № 1336 від 26.09.2013 р.між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та АТ КБ «ПриватБанк» про те, що було здійснено за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і, і3 наступні успішні платежі через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанка на картки клієнтів, зокрема, 4149-43ХХ-ХХХХ-6556 на суму 16 500,00 грн (а.с.125-127).

В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 не пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону, який він сам зазначив.

Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачем надано також не було.

Крім того, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 частково виконував умови укладеного кредитного договору на загальну суму 4 048,00 грн, що свідчить про усвідомлення відповідачем факту укладення кредитного договору та обов`язку по виконанню його умов.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ним згідно умов кредитного договору №732224115 від 12 серпня 2020 року як первісному кредитодавцю ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», так і його правонаступникам у спірних правовідносинах: ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», тому суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про стягнення із відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у визначеному позивачем розмірі підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позову, а саме, стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №732224115 від 12 серпня 2020 року у загальному розмірі 44 032,77 грн, яка складається з наступного: 12 501,50 грн прострочене тіло; 31 531,27 грн прострочені відсотки.

Що стосується судових витрат, понесених позивачем у судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн за подання позовної заяви та 3 633,60 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Оскільки суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422, 40 грн та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись до суду першої інстанції, ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві заявляло вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

При подані до суду першої інстанції позовної заяви, представник позивача вказав орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн, що складаються з: вивчення матеріалів справи - 2 год 1 000,00 грн; складання позовної заяви - 2 год 5 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу до позову долучено копію Договору про надання правничої допомоги № від 30 жовтня 2024 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та ТОВ «Юніт Капітал», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 30 жовтня 2024 року, який є невідємною частиною до договору про надання правничої допомоги № від 30 жовтня 2024 року, Адвокатське бюро «Тараненко та Партнери» надало наступні правничі послуги: вивчення матеріалів справи - 2 год - 1000,00 грн; складання позовної заяви - 2 год - 5 000,00 грн.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, дослідивши надані представником Товариства документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, врахувавши задоволення позовних вимог Товариства, колегія суддів, враховуючи критерії співмірності, реальності, їх розумності та пропорційності до характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, дійшла висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн,

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, ухвалене судом першої інстанції рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - Хлопкової Марії Сергіївни задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2025 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №732224115 від 12 серпня 2020 року у загальному розмірі 44 032,77 грн.

Стягнути з з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 6 056,00 грн. та витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 6 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л.В. Базіль

С.В. Радченко