Справа № 366/3730/25
Провадження № 2/366/434/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.01.2026 с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в с-щі Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ХАУС», Третя особа без самостійних вимог: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі Позивач), через свого представника, адвоката Ковтуна М.В., звернувся в суд з позовом до ТОВ «ІНВЕСТ ХАУС» (далі Відповідач), у якому просив:

визнати виконавчий напис № 2317, вчинений 04.07.2020 (далі спірний виконавчий напис) приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем (далі Нотаріус) таким, що не підлягає виконанню;

вирішити питання щодо судових витрат.

Позов мотивований тим, що Позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. щодо примусового стягнення з Позивача на користь Відповідача боргу у розмірі 476674, 69 грн. на підставі спірного виконавчого напису.

Зі спірного виконавчого напису вбачається, що заборгованість виникала по кредитному договору № 334/П/05/2008-980 від 20.08.2008, Договору про відступлення прав вимоги № GL2N79736ПВ від 05.03.2020 між ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» та Відповідачем, а Боржником є Позивач.

Позивач вважає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки:

кредитний договір не був посвідчений нотаріально;

Відповідач попередньо не надіслав вимогу Позивачу про усунення змісту порушеного зобов`язання, у зв`язку з чим останній не міг бути проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги кредитора;

Позивач не отримав вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення спірного виконавчого напису;

Всіх цих вимог Відповідач не міг вчинити, оскільки спір за згаданим кредитним договором вирішений судовим рішенням Іванківського районного суду від 12.01.2011.

За таких обставин, Позивач вважає, що Нотаріус не дотримався вимог законодавства під час вчинення спірного виконавчого напису, не пересвідчився в безспірності заборгованості, а тому такий напис не підлягає виконанню.

Рух справи

20.11.2025 позовна заява надійшла до суду.

21.11.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Перше судове засідання в порядку письмового провадження, призначене на 23.12.2025, відкладене на 21.01.2026.

Позиції сторін

Представник Відповідача у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав.

Нотаріус у встановлений судом строк пояснень щодо предмета спору не подав.

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадженні і Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не подав клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін чи в порядку загального позовного провадження, не подав відзиву на позовну заяву та Позивач не висловив заперечень проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про ухвалення у справі заочного рішення.

Про можливість ухвалення заочних рішень у справах, розгляд яких здійснюється в порядку письмового провадження визначено у постанові КЦС ВС від 14.12.2020 у справі № 202/1650/19.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наданих сторонами суду доказів та за наслідками їх дослідження, судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 12.01.2025 у справі № 2-37/11, яке набрало законної сили 24.01.2011:

задоволено позовні вимоги ВАТ «НАДРА» до Позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором;

стягнуто з Позивача на користь ВАТ «НАДРА», крім іншого, заборгованість за кредитним договором в сумі 238 917 грн.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення, предметом спору була заборгованість за кредитним договором № 334/П/05/2008-980 від 20.08.2008 у загальному розмірі 238917, 54 грн., яка складалась із заборгованості за кредитом у розмірі 151 374, 10 грн., а також заборгованості за відсотками та індексації прострочених платежів на загальну суму 87 543, 44 грн. (238917, 54 151 374 = 87 543, 44)

Суд позбавлений можливості зазначити конкретні суми за відсотками та індексацією, оскільки наявне рішення у справі рішення є витягом з ЄДРСР, який частково замість цифр містить букви в зазначеннях грошових сум та не дає можливості їх повної ідентифікації (а.с. 13-14)

04.07.2020 Нотаріус вчинив спірний виконавчий напис, яким запропонував стягнути з Позивача на користь Відповідача заборгованість, що виникла по кредитному договору № 334/П/05/2008-980 від 20.08.2008, Договору про відступлення прав вимоги № GL2N79736ПВ, укладеного 05.03.2020 між ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» та Відповідачем у загальному розмірі 476 674, 69 грн., яка складається із:

суми заборгованості за кредитом 151 374, 10 грн.;

суми заборгованості за відсотками 325 000 грн.;

суми плат за вчинення виконавчого напису у розмірі 300 грн. (а.с. 8)

17.10.2020 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. відкрив виконавче № 63330655 провадження з виконання спірного виконавчого напису (а.с. 9)

З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи їм відповідні правовідносини, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинено Нотаріусом з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами.

Оскільки спірний виконавчий напис вчинено 04.07.2020, суд застосовує норми матеріального права, які діяли на час його вчинення.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником (постанова ВС від 10.04.2019 р. у справі №201/11696/16-ц).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2 глави 16 Порядку № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2.3 глави 16 Порядку № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Зазначене положення стосується вчинення виконавчих написів на іпотечних договорах.

Відповідно до п. 3.2 глави 16 Порядку № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 3.5 глави 16 Порядку № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

З огляду на зміст положень п.п. 1.1, 1.2, 3.2 та 3.5 глави 16 Порядку № 296/5, суд відхиляє доводи Позивача про те, що Відповідач мав надіслати йому вимогу про усунення змісту порушеного зобов`язання та вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення спірного виконавчого напису, оскільки такі вимоги стосуються іпотечних договорів, тоді як за встановлених обставини між Позивачем та Відповідачем наявні кредитні правовідносини.

Також суд відхиляє доводи Позивача про те, що Нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис через відсутність нотаріально засвідченого кредитного договору з таких підстав.

Відповідно до п. 2 Переліку № 1172, який регламентує стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Цей перелік є вичерпним.

Мотивуючи позовні вимоги Позивач не посилався на те, що Відповідач подав нотаріусу не ті документи, що перелічені вище, або їх подання у невідповідній формі.

Позивач, як на підставу своїх вимог зазначав, що Відповідач та Нотаріус не мали права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки останній не є нотаріально посвідченою угодою, однак суд такі доводи вважає необґрунтованими, оскільки між сторонами наявні кредитні правовідносини, тому нотаріусу потрібно достатньо надати оригінал кредитного договору, а не його нотаріально засвідчену копію, засвідчення якої передбачає обов`язкову участь сторін договору у нотаріуса.

Вимоги щодо надання Нотаріусу для вчинення виконавчого напису нотаріального посвідчення договору розповсюджуються на Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання (п. 1-1 Переліку № 1172).

Разом з цим суд вважає обґрунтованими доводи Позивача про порушення Нотаріусом вчинення виконавчого напису в частині того, що останній не з`ясував обставин безспірності заборгованості.

У спорі щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення такого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється в разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені.

Викладене узгоджується з висновками КЦС ВС, викладеними у постанові від 15.02.2023 у справі № 947/10174/21.

Судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинено у зв`язку із виникненням у Позивача заборгованості за кредитним договором, за яким судовим рішенням від 12.01.2011 вже вирішено питання про стягнення заборгованості.

Разом з цим, як вбачається із судового рішення, станом на час звернення до суду з позовом, загальна сума заборгованості становила 238917, 54 грн., тоді як за виконавчим написом 476 674, 69 грн.

Незважаючи дефект наявного у справі тексту судового рішення від 12.01.2011 в частині ідентифікації сум заборгованості за відсотками, судом встановлено, що сума заборгованості за виконавчими написом є вищою від суми, стягнутої судовим рішенням (за рішенням суду 87 543, 44 грн. ще й з урахуванням інфляційних втрат, тоді як за спірним виконавчим написом 325 000 грн.), при цьому сума основної заборгованості є однаковою та становить 151 374, 10 грн.

Викладене свідчить про те, що після ухвалення судового рішення Банк продовжував нараховувати відсотки за кредитним договором, що суперечить положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України та надав Нотаріусу документи з новими розрахунками, а останній не пересвідчившись у безспірності заборгованості вчинив спірний виконавчий напис.

А тому, суд приходить до висновку, що станом на час вчинення спірного виконавчого напису існував спір щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню.

Право банку нараховувати договірні відсотки припиняється після закінчення строку дії кредитного договору Нарахування значних сум відсотків (особливо тих, що значно перевищують тіло боргу) за період після закінчення договору є спірним і не може бути підставою для безспірного стягнення шляхом виконавчого напису. Розмір заборгованості має бути беззаперечно підтверджений.

Викладене узгоджується з висновками КЦС ВС, викладеними у постановах від 03.10.2018 у справі № 390/1875/16-ц та від 30.11.2018 у справі № 2-2442/12.

Боржник може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса (постанова КЦС ВС від 25 січня 2023 року у справі № 523/1585/17).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також додатково наголошує, що у зв`язку зі зверненням Банку з позовом до суду, який вирішено ухваленням судового рішення від 12.01.2011, саме з дня звернення в суд вважається, що настав строк виконання договору.

За положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус може вчинити виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При цьому, Відповідач звернувся до Нотаріуса у 2020 році, тобто з порушенням встановленого трирічного строку.

Судові витрати

Щодо стягнення суми судового збору

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., який відповідає ставкам судового збору з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та його сплата підтверджується квитанцією № 8459-7430-8119-2679 (а.с. 20).

Оскільки позовна вимога, за яку сплачено судовий збір задоволена у повному обсязі, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягнення судовий збір.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 49, 76,77-81, 82, 89, 141, 247, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Виконавчий напис № 2317, вчинений 04.07.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ХАУС», на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.01.2026.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 )

Представник позивача: адвокат Ковтун Микола Васильович (37000, Полтавська область, м. Пирятин, вул. ранкова, 15. РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ХАУС» (03035, м. Київ, площа Солом`янська, 2, офіс 102-б. Код )

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович (07300, Київська область, м. Вишгород, промисловий майданчик «Карат», 5-а, офіс 511.

Суддя Н.П. Слободян