ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3827/26 Справа № 190/1800/25 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Свистунової О.В.,

суддів Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

ознайомившись з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

В С Т А Н О В И В :

14 січня 2026 року представник Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» адвокат Рудницький Ю.Г. подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему Електронний суд апеляційну скаргу на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апелянт зазначив, що в Електронному кабінеті користувача підсистеми «Електронний суд» повний текст рішення став доступним для ознайомлення лише 12.01.2026 року. Крім того, у період з жовтня по грудень 2025 року спостерігалися неодноразові технічні збої у роботі ЄСІТС, що ускладнювало своєчасний моніторинг стану справи та отримання процесуальних документів. У зв`язку з чим апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Згідно статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Встановлено, що 30 вересня 2025 року було ухвалено рішення по справі.

Як вбачається із матеріалів справи, копію оскаржуваного судового рішення апелянт отримав 17.10.2025 року що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.18).

14 січня 2026 року представник Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» адвокат Рудницький Ю.Г. подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему Електронний суд апеляційну скаргу на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року.

Колегія суддів не прийняла до уваги доводи апелянта про те, що в Електронному кабінеті користувача підсистеми «Електронний суд» повний текст судового рішення став доступним для ознайомлення лише 12.01.2026 року, а також на наявність неодноразових технічних збоїв у роботі ЄСІТС у період з жовтня по грудень 2025 року, оскільки апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що повний текст рішення дійсно був доступний в електронному кабінеті лише з 12.01.2026 року.

Крім того, суд зауважив, що навіть за умови наявності технічних збоїв у роботі ЄСІТС, з дня доставлення копії оскаржуваного судового рішення (17.10.2025 року) апеляційна скарга була подана з істотним пропуском встановленого процесуального строку (14.01.2026 року). За цей проміжок часу апелянт не був позбавлений можливості вжити розумних та необхідних заходів для отримання копії судового рішення безпосередньо у суді першої інстанції та своєчасного подання апеляційної скарги.

Враховуючи, що кінцевий строк для подачі апеляційної скарги сплинув, а апеляційна скарга була подана з істотним пропуском строку на апеляційне провадження, колегія суддів дійшла висновку, що строк на апеляційне оскарження є пропущеним, а підстави на які посилається апелянт є неповажними.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року апеляційна скарга була залишена без руху з наданням апелянту десятиденного терміну з дня вручення ухвали, зобов`язавши надати обґрунтовану заяву щодо підстав пропуску строку з належними доказами та докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками сторонам по справі.

03.02.2026 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від апелянта на виконання ухвали в частині надання доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками сторонам по справі.

10.02.2026 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від апелянта на виконання ухвали в частині надання обґрунтованої заяви щодо підстав пропуску строку з належними доказами.

Заявник зазначив, що в ухвалі суд посилається на довідку про доставку копії рішення до Електронного кабінету скаржника 17.10.2025 року. Скаржник наполягає, що ця інформація є технічно помилковою і не відповідає дійсному стану Електронного кабінету представника.

На підтвердження цього апелянт надав суду скріншот з підсистеми «Електронний суд», зроблений станом на поточну дату. Зі змісту скріншоту вбачається, що у переліку документів по справі № 190/1800/25 в кабінеті представника наявна лише ухвала апеляційного суду від 28.01.2026 року. Інші процесуальні документи, зокрема рішення суду від 30.09.2025 або повідомлення про його доставку датоване 17.10.2025, у системі відсутні.

Заявник зазначив, що не отримував рішення суду 17.10.2025 року через збій у роботі підсистеми ЄСІТС, коли звіт про доставку сформувався, але документ фактично не став доступним користувачу. Оскільки представник був об`єктивно позбавлений можливості ознайомитися з повним текстом рішення раніше 12.01.2026, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску заявником строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням звернення до суду тощо.

Натомість, Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Отже, у разі оскарження судового рішення зі спливом значного періоду часу, заявником має бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Особливості використання електронного підпису в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно- телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 42 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи встановлено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зі змісту норм законодавства слідує, що день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення, або довідки про доставку в електронному вигляді рішення суду до Електронного кабінету із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів не може прийняти до уваги, наданий апелянтом суду скріншот з підсистеми «Електронний суд», оскільки користувач в Електронному кабінети має технічну можливість самостійно видаляти документи надіслані судом. Тому наданий скріншот не гарантує достовірності відображеної інформації в Електронному кабінеті користувача.

Крім того, апелянт наголошував у своїй апеляційній скарзі, що повний текст рішення був доступний в електронному кабінеті лише з 12.01.2026 року. Проте, як вбачається із наданого скріншоту, у переліку документів по справі № 190/1800/25 в кабінеті представника наявна лише ухвала апеляційного суду від 28.01.2026 року.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів наголошує, що юридична особа, як учасник судового процесу, зобов`язана самостійно цікавитися станом розгляду справи, оскільки несе відповідальність за належне представництво своїх інтересів. Наявність штату працівників (юристів) передбачає обов`язок забезпечити своєчасне отримання інформації про стан розгляду справи.

Крім того, апелянт мав право ознайомитися з повним текстом судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, де оскаржуване судове рішення було надіслано судом - 16.10.2025, зареєстровано - 17.10.2025, забезпечено надання загального доступу - 20.10.2025.

Також, апелянт не був позбавлений можливості вжити розумних та необхідних заходів для отримання копії судового рішення безпосередньо у суді першої інстанції та своєчасного подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида