Провадження № 2-с/466/11/26
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

«13» лютого 2026 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу у справі №466/10932/25,

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2026 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій вони просять скасувати судовий наказ від 26 листопада 2025 року у справі № 466/10932/25.

В обґрунтування заяви заявники вказують, що заявлені вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» є необґрунтованими, оскільки вони не погоджуються із розміром заборгованості за послуги з постачання гарячої води. Вважають, що між сторонами наявний спір про право, а тому просять скасувати судовий наказ від 26 листопада 2025 року у справі № 466/10932/25.

Крім того, просили стягнути на їх користь з ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір, сплачений за подання заяви про скасування судового наказу, у розмірі 166,40 грн.

Дослідивши заяву про скасування судового наказу, матеріали додані до неї, приходжу до висновку про часткове задоволення заяви про скасування судового наказу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 листопада 2025 року Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі № 466/10932/25 видано судовий наказ, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 16 083,64 грн., інфляційні нарахування у розмірі 212,39 грн. та 3 % річних у розмірі 125,01 грн. за період з 01.01.2025 по 30.09.2025, а також 302,80 грн. судового збору.

Копію заяви про видачу судового наказу з додатками, а також копію судового наказу від 26 листопада 2025 року боржники отримали 22 січня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак, встановлено, що подана заявниками заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ст.170 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи вищевикладені обставини та вимоги процесуального законодавства, вважаю за необхідне скасувати судовий наказ від 26 листопада 2025 року у справі №466/10932/25.

Щодо вимоги боржників про стягнення на їх користь з ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір, сплачений за подання заяви про скасування судового наказу, у розмірі 166, 40 грн., виходжу з наступного.

За змістом частини третьої статті 171 ЦПК України законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу.

Боржником клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлялося.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( частина 1 статті 133 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на стягувача за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.

За вказаних обставин заявлена вимога ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на їх користь сплаченого судового збору у розмірі 166,40 грн. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-171, 258-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

заяву задовольнити частково.

Судовий наказ від 26 листопада 2025 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 16 083,64 грн., інфляційні нарахування у розмірі 212,39 грн. та 3 % річних у розмірі 125,01 грн. за період з 01.01.2025 по 30.09.2025, а також 302,80 грн. судового збору скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у стягненні з Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" на їх користь судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу, у розмірі 166,40 грн.

Роз`яснити Львівському міському комунальному підприємству "Львівтеплоенерго" його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали направити стягувачу та боржникам для відома.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Д. Б. Глинська