Номер провадження: 22-ц/813/3361/26
Справа № 500/2395/18
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши заяви ОСОБА_1 від 17.02.206 року, 18.02.2026 року, 19.02.2026 року, 20.02.2026 року про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григорійовича», Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ягунов Дмитро Вікторович, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2025 року,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_8 , а також Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Злагода» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Селянського (фермерського) господарства (далі СФГ) «Чебана Петра Григорійовича», СФГ «Ніколенко Ігор Степанович», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду від 26.05.2025 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ягунов Д.В., подали апеляційні скарги.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 01.07.2025 року та від 11.07.2025 року у справі були відкриті апеляційні провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 18.12.2025 року, 22.12.2025 року, 25.12.2025 року, 06.01.2026 року, 12.01.2026 року, 19.01.2026 року, 22.01.2026 року, 23.01.2026 року та 09.02.2026 року зверталася із заявами у даній справі про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. (т.77, а.с.92-99, 128-135, 154-158, 229-231, т.78, а.с.17-21, 161-165, а.с.194-198, т. 79, а.с.1-5, т.82, а.с.56-61).

Разом з тим, 17.02.206 року (2 заяви), 18.02.2026 року, 19.02.2026 року (2 заяви), 20.02.2026 року (2 заяви) (всього 7 заяв) ОСОБА_1 знов звернулася до суду апеляційної інстанції із заявами про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. колегія суддів приходить до наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Також учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 2 ЦПК України встановлено, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не і з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже зловживає ним.

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 18.12.2025 року, 22.12.2025 року та 25.12.2025 року вже зверталася із заявами у даній справі про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. (т.77, а.с.92-99, 128-135, 154-158).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.12.2025 року зазначені заяви про відвід були визнані необґрунтованими. Справу передано іншому судді для вирішення питання про відвід суддів (т.77, а.с.211-213).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2026 року в задоволенні заяв було відмовлено (т.77, а.с.221).

Крім того, 06.01.2025 року від ОСОБА_1 знов надійшла заява про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та судді Сегеди С.М. (т.77, а.с.229-231).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.01.2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та судді Сегеди С.М. було відмовлено (т.78, а.с.191-192).

12.01.2026 року та 19.01.2026 року ОСОБА_1 звернулася із заявами про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та судді Сегеди С.М. (т.78, а.с.17-21, 161-165).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.01.2026 року вказані були визнані зловживанням процесуальними правами та заяви залишені без розгляду (т.78, а.с.187-189).

22.01.2026 року та 23.01.2026 року від ОСОБА_1 знов надійшли заяви про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.01.2026 року заяви ОСОБА_1 були визнані зловживанням процесуальними правами та залишено їх без розгляду. Крім того, попереджено ОСОБА_1 , що у разі безпідставних заяв про відвід суддям Громіку Р.Д., Драгомерецькому М.М. та Сегеді С.М., до неї можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, встановлені ст. 144 ЦПК України (т.79, а.с.223-227).

Копія ухвали суду апеляційної інстанції від 29.01.2026 року отримана ОСОБА_1 04.02.2026 року через підсистему Електронний суд (т.79, а.с.228зворот).

09.02.2026 року ОСОБА_1 знов звернулася із заявою про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М., яка містила ті самі підстави відводу, що й заяви від 18.12.2025 року, 22.12.2025 року, 25.12.2025 року, 12.01.2026 року, 19.01.2026 року, 22.01.2026 року та 23.01.2026 року (т.82, а.с.56-61).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2026 року заяву ОСОБА_1 від 09.02.2026 року про відвід суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. було визнано зловживання процесуальними права та залишено без розгляду. Крім того, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 3 328,00 грн. (т.83, а.с.82-85).

Копія ухвали суду апеляційної інстанції від 16.02.2026 року отримана ОСОБА_1 19.02.2026 року через Електронний суд, що підтверджується відповідною довідкою (т.83, а.с.86зворот).

Проте, ОСОБА_1 17.02.206 року, 18.02.2026 року, 19.02.2026 року, 20.02.2026 року знов звернулася із заявами про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М., про що було вказано вище).

Заяви ОСОБА_1 від 17.02.206 року (дві заяви), від 18.02.2026 року, від 19.02.2026 року (2 заяви) зазначають наступне.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2025 року у складі суддів ОСОБА_9 , Громіка Р.Д. та Дришлюка А.І. було накладено арешт на «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» (він же пором НОМЕР_1 ) з одночасним наданням дозволу користуватися цим майном особам, які заволоділи ним на підставі підроблених документів. Таким чином, зазначені судді: 1) виправдали підроблені документи відповідачів; 2) легітимізували такі підроблені документи; 3) надали правові підстави для використання майна позивачів відповідачами саме на підставі підроблених документів. Суддя Сегеда С.М. також брав участь у розгляді пов`язаних питань у цій справі та сприяв відмові у вжитті ефективних заходів забезпечення позову.

Судді ОСОБА_9 , Сегеда С.М. та Громік Р.Д. вже сформували свою позицію щодо суті спору, яка полягає у сприянні відповідачам у використанні підроблених документів. Подальший розгляд справи цими суддями не може забезпечити об`єктивного та неупередженого правосуддя (т.83, а.с.101-103, 166-168, т.84, а.с.1-3, 7-9).

Крім того, зЗаява Стойкової Л.К. від 19.02.2026 року зазначає, що саме внаслідок конкретних процесуальних рішень та бездіяльності суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_9 , Сегеди С.М. та Громіка Р.Д. майно заявниці пором НОМЕР_1 («пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») було знищене відповідачами та перетворене на незаконну інженерно-технічну споруду (міст) через рукав «Кислицький» річки Дунай у селі Кислиця. Зазначені судді не є випадковими учасниками цих подій. Їхні рішення (або відмова від їх ухвалення) безпосередньо створили умови, за яких відповідачі отримали можливість безперешкодно знищити арештоване майно. Нині наявні документальні докази цього факту. Бездіяльність суддів Драгомерецький М.М., Сегеда С.М. та Громік Р.Д. прямо пов`язана зі знищенням предмету спору у справі, яку вони продовжують розглядати. За таких обставин, будь-яке рішення цієї колегії щодо майнових вимог заявниці буде обтяжене конфліктом інтересів; судді об`єктивно зацікавлені у такому вирішенні справи, яке приховувало б або мінімізувало їхній власний внесок у створення умов для знищення майна; продовження розгляду справи цими суддями унеможливлює справедливий судовий розгляд у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (т.84, а.с.167-168).

Заяви ОСОБА_1 від 20.02.2026 року (дві заяви) про відвід зазначають наступне:

У цивільній справі № 500/2395/18 саме колегія у складі суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. та Громіка Р.Д. розглядала питання, пов`язані з правовим статусом та захистом майна заявниці. Вказані судді: своєчасно не вжили заходів щодо забезпечення збереження арештованого майна, незважаючи на наявність відповідних клопотань; не реагували належним чином на повідомлення про реальну загрозу знищення порому; фактично залишили майно без судового захисту в період, коли відповідачі здійснювали його демонтаж та переобладнання на незаконну споруду; тим самим створили умови безкарності для відповідачів, які скористалися судовою пасивністю для остаточного знищення предмету спору. Знищення майна під час розгляду справи цими суддями є не збігом обставин, а прямим наслідком їхньої процесуальної поведінки. Конфлікт інтересів та упередженість суддів, судді Драгомерецький М.М., Сегеда С.М. та Громік Р.Д. опинилися у ситуації, коли їхня попередня бездіяльність прямо пов`язана зі знищенням предмету спору у справі, яку вони продовжують розглядати. За таких обставин: будь-яке рішення цієї колегії щодо майнових вимог заявниці буде обтяжене конфліктом інтересів; судді об`єктивно зацікавлені у такому вирішенні справи, яке приховувало б або мінімізувало їхній власний внесок у створення умов для знищення майна; продовження розгляду справи цими суддями унеможливлює справедливий судовий розгляд у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (т.84, а.с.175-176, 194-195).

Тобто зазначені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів, як і попередні заяви, про які було вказано вище, зводяться до незгоди заявника із постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2025 року та оскаржуваним судом рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2025 року.

Таким чином, в даному випадку, звернення заявника із численними заявами про відвід суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. з тих самих підстав, які вже були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, є зловживанням учасника судового процесу своїми процесуальними правами, які призводять до затягування судового процесу, що є неприпустимим.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 року у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 року у справі № 757/9655/22-к)

Також учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Аналогічні висновки містяться в ухвалі Верховного Суду від 29.08.2022 року у справі № 127/11940/21).

Частинами 3 та 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (ч. 1 ст. 143 ЦПК України).

Заходами процесуального примусу є: попередження, видалення із залу судового засідання , тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, привід, штраф (ст. 144 ЦПК України).

Крім того, у своїх заявах від 17.02.2026 року, від 18.02.2026 року та 19.02.2026 року ОСОБА_1 голослівно звинуватила суддів, у тому числі, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , в тому, що вони «виправдали підроблені документи відповідачів; легітимізували такі підроблені документи; надали правові підстави для використання майна позивачів відповідачами саме на підставі підроблених документів».

Апеляційний суд знов звертає увагу заявника на те, що у процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик.

Аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у своїх постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2026 року заяви ОСОБА_1 від 12.01.2026 року та від 19.01.2026 року про відвід суддів були визнані зловживанням процесуальними правами та залишені без розгляду (т.78, а.с.187-189).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.01.2026 року заяви ОСОБА_1 про відвід суддів 22.01.2026 року та 23.01.2026 року були визнані зловживанням процесуальними правами та залишені без розгляду. Також ОСОБА_1 було попереджено, що у разі безпідставних заяв про відвід суддям Громіку Р.Д., Драгомерецькому С.М., Сегеді С.М. до заявника можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, встановлені ст. 144 ЦПК України (т.79, а.с.223-227).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.02.2026 року заява ОСОБА_1 про відвід суддів від 09.02.2026 року була визнана зловживанням процесуальними правами та залишена без розгляду та зі ОСОБА_1 було стягнуто на користь держави штраф у розмірі 3 328,00 грн. (т.83, а.с.82-85).

В ухвалах Одеського апеляційного суду від 22.01.2026 року, 29.01.2026 року та 16.02.2026 року вже зверталася увага ОСОБА_1 на те, що учасник справи може мати сумніви у тому, чи відповідають дії суду чинному законодавству, а також у неупередженості або об`єктивності суддів. Він вправі висловлювати ці сумніви у поданій до суду заяві про відвід, проте повинен бути стриманим і коректним у словах, утримуватися від надання особистісних характеристик і оцінок, а тим паче від огульних та надуманих звинувачень суддів у вчиненні злочинів.

Аналогічний висновок також міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 199/6713/14-ц.

Таким чином, неодноразово звертаючись із заявами про відвід суддів, заявник допустила зловживання своїм процесуальним правом на подання заяв про відвід суддів, при цьому виявивши у ній некоректність спілкування із судом і таке зловживання суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на викладене, Одеський апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , використовуючи у заявах про відвід суддів зазначені висловлювання, вкотре, явно спрямовувала їх як на образу суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Сегеди С.М., так і на образу Одеського апеляційного суду, виражаючи при цьому глибоку неповагу до обох, загалом зловжила своїм правом на подання заяв про відвід суддів, використавши відповідне процесуальне право всупереч завданню цивільного судочинства, тобто з іншою метою, ніж виконання такого завдання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до 3-х розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, який з 1 січня становить 3 328,00 грн.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 в ухвалі Одеського апеляційного суду від 29.01.2026 року була попереджена, що у разі безпідставних заяв про відвід суддям Громіку Р.Д., Драгомерецькому М.М. та Сегеді С.М., до неї можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, встановлені ст. 144 ЦПК України. А ухвалою суду від 16.02.2026 року до ОСОБА_1 було застосовані заходи процесуального примусу та стягнуто штраф у розмірі 3 328,00 грн.

Враховуючи кількісні безпідставні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. у цивільній справі №500/2395/18, які також містять висловлення заявника, спрямовані як на образу суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Сегеди С.М., так і на образу Одеського апеляційного суду, виражаючи при цьому до них глибоку неповагу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду заяв ОСОБА_1 від 17.02.206 року, 18.02.2026 року, 19.02.2026 року, 20.02.2026 рокупро відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. з підстав зловживання учасником справи своїми процесуальними правами та накласти на ОСОБА_1 в порядку ст. 148 ЦПК України штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 3 328, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 148, 381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Визнати заяви ОСОБА_1 від 17.02.206 року, 18.02.2026 року, 19.02.2026 року, 20.02.2026 року про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Сегеди С.М. зловживанням процесуальними правами та залишити їх без розгляду.

Стягнути зі ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави штраф у розмірі 3 328, 00 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена, в частині накладення штрафу в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї ухвали.

Через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через надмірне навантаження справ на одного суддю Одеського апеляційного суду, а також через відключення електроенергії в приміщенні Одеського апеляційного суду, дане судове рішення складено 25.02.2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький