П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року місто Київ

справа № 756/16605/23

провадження № 22-ц/824/785/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Заболоцькою Валерією В`ячеславівною,

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Белоконна І.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 26876,82 грн, а також судових витрат у розмірі 2684 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 219059966 від 5 січня 2021 року.

11 травня 2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 219059966 від 5 січня 2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 219059966 від 5 січня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором № 219059966 від 5 січня 2021 року, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 15594,32 грн, з яких: 12250 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3 344,32 грн - заборгованість по процентам.

Окрім того, між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3457224 від 5 січня 2021 року.

26 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 26082021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 3457224 від 5 січня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором № 3457224 від 5 січня 2021 року, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 11 282,50 грн, з яких: 3750 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7 532,50 грн - заборгованість по процентам.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» кредитну заборгованість у загальному розмірі 20769, 32 грн. та судові витрати в розмірі 2074, 09 грн.

У іншій частині позовних вимог та судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Заболоцька В.В 8 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу в порядку ст. 355 ЦПК України, в якій просили рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 5 січня 2021 року № 219059966 (сума 15594,32 грн.) скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права вимоги до відповідача, оскільки у матеріалах справи відсутній реєстр боржників № 133 від 11 травня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на який позивач посилається як на підставу переходу права грошової вимоги за кредитним договором № 219059966 від 5 січня 2021 року, так і доказів здійснення фактором оплати за відступлення права вимоги. Також позивачем не надано копії сторінок договору факторингу, в якому вказаний термін дії цього договору, відсутні додаткові угоди про продовження терміну його дії, якщо такі укладались. Вважає, що сам по собі текст договору факторингу від 28 листопада 2018 року не підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором від 5 січня 2021 року № 219059966 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Відсутня інформація про особу боржника, суму заборгованості та інші дані, оскільки договір факторингу є рамковою угодою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заперечує проти доводів апеляційної скарги, також надає копію реєстру прав вимоги на спростування позиції відповідача та підтвердження своїх вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 219059966 від 5 січня 2021 року.

11 травня 2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 219059966 від 5 січня 2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором № 219059966 від 5 січня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Окрім того, між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3457224 від 5 січня 2021 року.

26 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26082021, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 3457224 від 5 січня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог щодо в стягнення заборгованості за кредитним договором від 5 січня 2021 року № 219059966 (сума 15594,32 грн.), а тому рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом тільки в оскаржуваній частині.

Відповідно до частини другої ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини перша та друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постановах Верховного Суду від 2 листопада 2021 року № 905/306/17, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду до договору Факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло права грошової вимоги, які зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру вимоги (п.4.1 розділу 4). (а.с.12-14).

20 жовтня 2022 року між ТОВ ««Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу право вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. На підтвердження права вимоги позивачем надано витяг з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу від 20 жовтня 2022 року № 20102022 (а.с.15-17).

Отже, з наведеного вбачається, що наявність реєстру права вимоги, як обов`язкової частини договору факторингу та документу, який підтверджує право вимоги за тим чи іншим договором є обов`язковим.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що в матеріалах справи відсутній реєстр боржників № 133 від 11 травня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на який позивач посилається як на підставу переходу права грошової вимоги за кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що такі твердження знайшли свої підтвердження. В матеріалах справи дійсно відсутній реєстр чи витяг з реєстру до договору Факторингу, як від 28 листопада 2018 року так і до додаткової угоди від 31 грудня 2020 року, укладеними між ТОВ «Таліон Плюс» та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач надає суду копію реєстру права вимоги № 133 від 11 травня 2021 року з печатками сторін договору Факторингу та витяг з цього ж реєстру.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приймає нові докази лише у виняткових, виключних випадках, при наявності об`єктивних обставин, що унеможливлювали подання таких доказів у суді першої інстанції.

Оскільки, позивачем не заявлено відповідного клопотання та не наведено причин не подання реєстру прав вимоги чи витягу з нього до суду першої інстанції, відповідно не дотримано вимог процесуального закону щодо подання доказів, колегія суддів не може взяти уваги ці докази на стадії апеляційного розгляду.

Таким чином, позивачем не доведено позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 5 січня 2021 року № 219059966 на суму 15594,32 грн., а тому наявні обґрунтовані підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договору № 219059966 від 05 січня 2021 року. В частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 3457224 від 5 січня 2021 року в розмірі 5175 гривень рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки відповідачем в цій частині рішення не оскаржується. Разом з тим, оскільки суд першої інстанції стягнув з відповідача загальну суму заборгованості за обома договорами, тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню частково на 24,92 %, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за подання позовної заяви в розмірі 668,86 грн.

Також, з урахуванням задоволення апеляційної скарги відповідача, з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3022, 72 грн. грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Заболоцькою Валерією В`ячеславівною, задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та в частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; юридична адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) заборгованість за кредитним договором № 3457224 від 5 січня 2021 року в розмірі 5175 гривень та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 668,86 гривень.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 219059966 від 5 січня 2021 року відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; юридична адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3022,72 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус