ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року

м. Київ

справа № 554/6837/21

провадження № 61-13137св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., Чумак О. В. у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбува», третя особа - Департамент з питань реєстрації, про захист прав споживача, визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просили суд:

- визнати майнові права на об`єкт незавершеного будівництва - квартиру будівельний АДРЕСА_1

(ІІ черга будівництва);

- зобов`язати відповідача виконати угоду від 03 січня 2013 року № 03/13 і договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 27 лютого 2017 року № МП/К2-87 в натурі шляхом здійснення будівництва й здачі в експлуатацію другої черги багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 та передати об`єкт інвестування - квартиру будівельний АДРЕСА_3 проектною загальною площею 92,84 кв. м, шостий поверх, у їх власність.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Октябрський районний суд м. Полтави заочним рішенням від 20 січня 2022 року під головуванням судді Тімошенко Н. В. позов задовольнив.

Визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнові права на квартиру будівельний АДРЕСА_1 (друга черга будівництва).

Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Альбува» (далі - ТОВ «Альбува») виконати угоду від 03 січня 2013 року № 03/13 і договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 27 лютого 2017 року № МП/К2-87 в натурі шляхом здійснення будівництва й здачі в експлуатацію другої черги багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 та передати об`єкт інвестування - квартиру будівельний АДРЕСА_3 , проектною загальною площею 92,84 кв. м, шостий поверх, у власність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Октябрський районний суд м. Полтави ухвалою від 17 січня 2024 року заяву ТОВ «Альбува» про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2022 року залишив без задоволення.

Полтавський апеляційний суд постановою від 08 серпня 2024 року заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2022 року скасував.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «Альбува» про захист прав споживача, визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити певні дії закрив.

Ухвалюючи оскаржену постанову апеляційний суд не погодився із висновками місцевого суду та зауважував, що судом з`ясовано, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2023 року відкрите провадження у справі

№ 904/4868/22 про визнання банкрутом ТОВ «Альбува», а тому цей спір повинен бути вирішений за правилами господарського судочинства.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційних скарг

У вересні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 08 серпня

2024 року в яких просили оскаржену постанову скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Наведені в касаційних скаргах доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Заявники вказують, що висновки апеляційного суду про наявність підстав для закриття провадження у справі помилкові, оскільки розгляд цієї справи повинен бути здійснений за правилами цивільного, а не господарського судочинства.

На час звернення із позовом та ухвалення у справі заочного рішення (20 січня

2022 року) не було відкрито жодних провадження про визнання ТОВ «Альбува» банкрутом, а тому висновки апеляційного суду про закриття провадження у справі помилкові.

Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи не подали

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 08 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі. Витребував справу з місцевого суду.

28 листопада 2024 року справа № 554/6837/21 надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 21 січня 2026 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 січня 2013 року ТОВ «Компанія управління активами «Капітал СМ», яка діяла від свого імені в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Класик Інвест» недиверсифікованого виду закритого типу та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір № 33/2013 про резервування нерухомості для передачі у власність (далі - договір № 33/2013).

Згідно п.п. 1.1. та 1.2. договору № 33/2013 ТОВ «Компанія з управління активами «Капітал СМ» резервує за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 об`єкт нерухомості з характеристиками, вказаними у п. 1.2. договору (далі - об`єкт нерухомості), й зобов`язується передати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у власність зарезервований об`єкт нерухомості шляхом укладання договору купівлі-продажу нерухомості на умовах, визначених цим договором. Забудовник об`єкта нерухомості - ТОВ «Каспі», очікуваний термін введення в експлуатацію - ІІІ квартал 2014 року.

Згідно п. 1.2. договору, об`єкт нерухомості, що резервується за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , має такі характеристики: адреса будинку:

АДРЕСА_2 ; забудовник: ТОВ «Каспі»; тип будівлі: каркасно-монолітний будинок, зовнішні та внутрішні стіни з газобетонних блоків; тип приміщення: квартира; поверх: 6; номер приміщення: 87; проектна загальна площа: 92,84 кв. м; проектна житлова площа: 40,75 кв. м; висота стелі від стяжки до плити перекриття: 3,00 м; кількість житлових кімнат - 2; очікуваний термін введення в експлуатацію: ІІІ квартал

2014 року.

Згідно пунктів 2.1. та 2.3. договору № 33/2013, ціна одного квадратного метра об`єкта нерухомості складає 4 500 грн. Загальна вартість - 417 780 грн.

Згідно п. 2.6. договору № 33/2013, грошові кошти, що сплачуються ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Компанія з управління активами «Капітал СМ», зараховуються в рахунок платежів за договором купівлі-продажу, передбаченим

п. 1.1. цього договору, за яким ТОВ «Компанія з управління активами «Капітал СМ» зобов`язується передати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості.

Окрім того, 03 січня 2013 року ТОВ «Каспі», ТОВ «Компанія з управління активами «Капітал СМ» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , уклали угоду № 03/13 відповідно до якої ТОВ «Каспі» взяло на себе зобов`язання перед ОСОБА_1 і

ОСОБА_2 з введення в експлуатацію другої черги багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 та підключення усіх комунікацій до будинку (централізоване опалення, водопостачання й водовідведення та електропостачання), в якому знаходиться об`єкт нерухомості, до 30 вересня

2014 року.

На виконання умов договору № 33/2013 від 03 січня 2013 року та на підтвердження намірів щодо настання правових наслідків, визначених цим договором,

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , сплатили на рахунок ТОВ «Компанія управління активами «Капітал СМ» грошові кошти в сумі 417 780 грн, що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями банку.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 отримали лист від 31 жовтня 2016 року № 01/3110-16, яким ТОВ «Компанія з управління активами «Капітал СМ» повідомила їх про те, що у листопаді 2016 року уповноваженим органом компанії планується прийняття рішення про ліквідацію Пайового венчурного інвестиційного фонду «Інвест» та запропонувала їм розірвати договір від 03 січня 213 року

№ 33/2013, а натомість, з метою збереження за ними майнових прав на квартиру, укласти на таких самих умовах договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру безпосередньо із забудовником - ТОВ «Каспі».

У січні 2017 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 отримали лист від 12 січня

2017 року № 12/01, яким ТОВ «Каспі» повідомило їх про те, що введення в експлуатацію другої черги багатоповерхового житлового будинку на АДРЕСА_2 планується у IV кварталі 2017 року та у зв`язку із закриттям Пайового венчурного інвестиційного фонду «Класик Інвест» ТОВ «Компанія управління активами «Капітал СМ», запропонувало їм укласти договір про купівлю майнових прав на квартиру.

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з однієї сторони та ТОВ «Каспі» з іншої, уклали договір № МП/К2-87 купівлі-продажу майнових прав на квартиру (далі - договір № МП/К2-87).

Відповідно до п. 1.1. договору № МП/К2-87, продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру будівельний АДРЕСА_4 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.4. договору № МП/К2-87 майнові права на квартиру за цим договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання акта приймання-передачі квартири, який підписується сторонами в десятиденний строк після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повної оплати покупцем ціни майнових прав на Квартиру.

Згідно п. 2.5. договору № МП/К2-87, строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2017 року.

Згідно п. 3.1. договору № МП/К2-87, ціна майнових прав на квартиру за цим договором становить 417 780 грн у т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 7.6. договору № МП/К2-87, продавець підтвердив, що квартира була зарезервована за покупцем 03 січня 2013 року згідно договору від 03 січня 2013 року № 33/2013 про резервування нерухомості для передачі у власність.

Також, відповідно до п. 7.7. договору № МП/К2-87, продавець підтвердив, що до підписання цього договору, покупець сплатив ціну майнових прав за квартиру, яка становить 417 780 грн, у тому числі ПДВ, згідно п. 2.6. договору № 33/2013 від 03 січня 2013 року про резервування нерухомості для передачі у власність.

До червня 2018 року будівництво другої черги багатоквартирного будинку відбувалося повільними темпами, а потім воно припинилося остаточно на рівні 6-го поверху й на даний час не поновлене. За цей час змінилися засновники й керівники ТОВ «Каспі», а саме товариство було перейменоване на ТОВ «Альбува» ().

Апеляційний суд встановив, що Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 15 лютого 2023 року відкрив провадження у справі № 904/4868/22 про визнання банкрутом ТОВ «Альбува».

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Згідно із частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації і визначається законом.

Метою запровадження цього засадничого принципу є більш глибокий і фаховий розгляд найбільш складних справ суддями, що мають відповідний досвід.

Спеціалізація є основним критерієм розподілу юрисдикцій і, власне, причиною створення судів різних юрисдикцій, бо нівелювання юрисдикційних критеріїв (у тому числі їх «змішування» в залежності від обставин конкретної справи, майнового стану особи, мети чи стадії її звернення до суду) призводить до розгляду однакових за своєю юридичною природою спорів різними судами, плутанини у визначенні належного суду, і, зрештою, - порушення принципів верховенства права і правової визначеності, що є прямим порушенням означеної вище норми Конституції України.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

21 жовтня 2019 року введений в дію КУзПБ.

Відповідно до частин першої-третьої статті 7 КУзПБ (у редакції станом 15 лютого

2023 року - дату відкриття провадження в справі про банкрутство ТОВ «Альбува») спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 листопада 2023 року у справі

№ 908/129/22 (908/1333/22) (провадження № 12-46гс23) зробила висновок про те, що юрисдикцію спорів визначають процесуальні кодекси, а не КУзПБ. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що юрисдикція спору визначається на час відкриття провадження у справі у суді першої інстанції, тому і застосуванню підлягає процесуальне законодавство, що було чинним саме на час відкриття провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 травня 2025 року у справі № 160/7125/20 зазначив, що правила визначення юрисдикції визначає насамперед процесуальний кодекс, а не кодекс із консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ. Ураховуючи сутність і правову природу спірних правовідносин, приписи процесуального закону мають превалюючу дію під час розв`язання колізій щодо обрання належної судової юрисдикції.

Аналогічно висловилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 та зазначила, що регламентація процесуальних відносин нормами матеріального права без об`єктивної необхідності створює перешкоди для належної реалізації принципу правової визначеності, що несе об`єктивні ризики під час правозастосування.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року у справі № 756/3328/20 (провадження № 61-14576сво23) у подібних правовідносинах сформульовано правовий висновок про те, що апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Норми статті 7 КУзПБ регулюють питання передачі справи господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, ще на стадії розгляду справи у суді першої інстанції та до ухвалення рішення суду по суті заявлених вимог.

Передача справи до господарського суду на підставі частини третьої статті 7 КУзПБ можлива лише на стадії розгляду справи в суді першої інстанції до ухвалення рішення судом першої інстанції по суті заявлених вимог. Неможливо передати матеріали справи до суду іншої юрисдикції з ухваленим у ній рішенням по суті заявлених вимог.

Не є підставою для скасування рішень за апеляційного/касаційного перегляду з передачею справи до господарського суду відкриття провадження у справі про банкрутство, яке відбулося після ухвалення судового рішення судом першої інстанції, за винятком якщо судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У справі, що переглядається, апеляційний суд не врахував, що на час ухвалення судом першої інстанції заочного рішення 20 січня 2022 року - провадження у справі про банкрутство ТОВ «Альбува» порушене не було (15 лютого 2023 року господарський суд відкрив провадження у справі № 904/4868/22 про визнання банкрутом ТОВ «Альбува», ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів).

У постанові від 17 червня 2020 року у справі № 921/490/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що скасування судового рішення лише з підстав встановлення факту порушення справи про банкрутство (через 8 місяців після ухвалення рішення судом першої інстанції), яке жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення, є відступом від принципу правової визначеності та проявом правого пуризму.

Схожий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 13 травня 2021 року у справі

№ 465/5402/16-ц, від 30 листопада 2022 року у справі № 752/3410/20 та від 22 жовтня 2025 року у справі № 369/8986/23.

З огляду на викладене, в апеляційного суду не було підстав для скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи до господарського суду для розгляду в межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ.

З огляду на те, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, апеляційний суд помилився щодо юрисдикційності спору, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Згідно із частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Верховний Суд висновує, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення в справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (висновок у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731 /16-ц (провадження

№ 61-39028сво18)).

Отже, з урахуванням висновку щодо суті касаційних скарг розподіл судових витрат має здійснюватися тим судом, який ухвалить остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк