УХВАЛА

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 344/2552/25

провадження № 61-1441ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У лютому 2025 року ОСОБА_1 , у інтересах якого діє представник - адвокат Яремчук О. О., звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі - Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

2. Позовні вимоги мотивував тим, що 09 лютого 2022 року о 09 год. 50 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна, 78 сталося зіткнення автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та транспортного засобу марки «ЗІЛ 131 НА» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «ЗІЛ 131 НА» під керуванням ОСОБА_2 реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився у власності Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області. Водій ОСОБА_2 вчинив ДТП при виконанні службових обов`язків.

3. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 квітня 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

4. Постановою Івано-Франківського міського суду від 28 квітня 2024 року

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. За результатами апеляційного розгляду скарги ОСОБА_1 , постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 травня

2022 рок постанову судді першої інстанції змінено та виключено з мотивувальної частини судового рішення посилання на порушення ОСОБА_1 пункту 13.1 ПДР України. У іншій частині постанову суду першої інстанції - залишено без змін.

5. Позивач посилався на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ЗІЛ 131 НА», р.н. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно з полісом №АТ/1957225 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 грудня 2021 року. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн, розмір франшизи: 1 300,00 грн.

6. 02 червня 2022 року позивач звернувся до страхувальника із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із заподіяними йому збитками як власнику автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

7. Відповідно до Звіту № 300.22Е505-19 автотоварознавчого дослідження автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 04 травня 2022 року оцінювачем «ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Ford Focus», р. н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 25 199,44 грн.

8. Позивач, посилаючись на те, що ДТП в результаті якої пошкоджено його автомобіль сталася з вини обох водіїв, просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 50 % від суми розрахованого страхового відшкодування в розмірі 9 781,50 грн; пеню, 3% річних та інфляційні втрати. З Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області 12 806,17 грн, з яких: відшкодування майнової шкоди становить 12 156,17 грн; франшиза - 650,00 грн.

9. 01 квітня 2025 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій зазначив що страхова компанія добровільно перерахувала на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 9 781,50 грн у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають зменшенню в цій частині.

10. 29 квітня 2025 року представник позивача подав заяву про відмову позивача від позову в частині вимог до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, та просив закрити провадження у цій частині вимог до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

11. 30 квітня 2025 року представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області на користь позивача 12 999,17 грн, з яких: відшкодування майнової шкоди в розмірі 12 349,17 грн, франшиза в розмірі

650,00 грн, а також просив стягнути судові витрати по сплаті судового збору, витрати на проведення дослідження - звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, та витрати на професійну правничу допомогу.

12. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Яремчук О. О., задоволено частково. Стягнуто з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 650,00 грн, сплачений судовий збір в сумі - 18,15 грн та витрати на правову допомогу в сумі - 203,03 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

13. Постановою від 08 січня 2026 року Івано-Франківський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Яремчук О. О. Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2025 року скасував та постановив нове рішення. Стягнув з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 заподіяну шкоду у розмірі 12 349,17 грн та франшизу у розмірі 650,00 грн.

Стягнув з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі - 1 811,95 грн, витрати на правову допомогу в сумі - 1 500,00 грн та витрати по оплаті за проведення дослідження - звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 2 500,00 грн.

Узагальнені доводи касаційної скарги

14. 30 січня 2026 року засобами поштового зв`язку Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року, а рішення Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2025 року залишити в силі.

15. Підставою касаційного оскарження заявник визначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 276/752/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 01 червня 2018 року у справі № 904/8478/16.

16. Також Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області посилається на те, що суд апеляційної інстанції не дослідив докази у справі та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

17. Заявник разом з касаційною скаргою подав клопотання про зупинення виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року.

Позиція Верховного Суду

18. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

19. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

20. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до

ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

21. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

22. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

23. Позивач визначає ціну позову на момент звернення до суду із таким позовом, яка є незмінною, крім випадків збільшення позовних вимог та зміни предмета позову.

24. Ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 12 999,17 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 30 = 99 840,00 грн).

25. Відтак, справа є малозначною, а постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

26. Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

27. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

28. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

29. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

30. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

31. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

32. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

33. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

34. З урахуванням наведеного, оскільки Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі (з ціною позову, яка не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), яке не підлягає касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

35. Оскільки Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, то клопотання про зупинення виконання рішення суду не вирішується.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара