Провадження № 2/727/83/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Гавалешка П.С.

за участю секретаря Бринзили Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Чернівецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Чернівецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Посилалася на те, що ОСОБА_1 , проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується, зокрема довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради № 739369 від 25.08.2025 року. У вказаній квартирі окрім позивача та інших осіб зареєстровано також і відповідача по справі ОСОБА_2 , який є чоловіком доньки позивачки - ОСОБА_3 .

У зазначену квартиру, позивач, також інші члени її сім?ї, заселились на підставі ордера № 350 від 05.06.1986 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради народних депутатів.

Вказана квартира фактично належить Чернівецькій міській територіальній громаді, щодо якої ОСОБА_1 має намір вирішувати питання про її приватизацію, після зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Позивач зазначає, що органом приватизації Чернівецької міської територіальної громади ні їй, ні Відповідачу, та іншим особам, які зареєстровані в даній квартирі, це житло шляхом безоплатної приватизації житлового фонду в місті Чернівці у власність не передавалось. Також їй відомо від Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації, що в матеріалах інвентаризаційної справи по даній квартирі відсутні правові документи про право власності та інформація про реєстрацію права власності на квартиру або частку у ній. Тобто, цим, підтверджується те, що квартира, в якій позивач та відповідач зареєстровані, фактично належить Чернівецькій міській територіальній громаді, щодо якої буде вирішуватись питання про її приватизацію позивачем, та іншими особами, після зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Відповідно до Довідки Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради № 739369 від 25.08.2025 року, про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована позивач ОСОБА_1 , Відповідач - ОСОБА_2 , та інші особи, зазначені в цій довідці.

Відповідач - ОСОБА_2 03.10.2022 року виїхав за межі України, що підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/С -4119/4832 від 20.02.2025 року, а також актом № 203 від 09.09.2025 року ПП «Регіон-Центр» м. Чернівці. І щонайменше протягом останніх трьох років відповідач у квартирі не проживає.

Факт реєстрації відповідача у квартирі, відсутність у нього наміру повертатись в Україну, перешкоджають позивачу оформити право власності на квартиру в порядку її приватизації, адже для цього потрібна письмова згода всіх зареєстрованих у квартирі осіб, яку отримати вона не має можливості через припинення будь-яких відносин із ним. Окрім цього, нарахування плати за комунальні послуги на кількість зареєстрованих у квартирі осіб, які фактично у ній не проживають змушують її оплачувати ці послуги задля попередження припинення їх надання, що створює для позивача надмірний тягар на утримання житла.

Враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі понад шість місяців; жодних поважних причин відсутності відповідача за вказаною адресою його реєстрації не встановлено, відповідач не несе жодного обов?язку по сплаті комунальних платежів, фактично втратив інтерес до вказаного житла понад визначені законодавцем терміни, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.10.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

26.11.2025 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено її розгляд по суті.

Відповідачем відзиву на позов подано не було.

Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки суд не повідомив.

Від представника третьої особи: Чернівецької міської ради надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до Довідки Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради № 739369 від 25.08.2025 року, про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована позивач ОСОБА_1 , Відповідач - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 .

У зазначену квартиру, позивач, також інші члени її сім?ї, заселились на підставі ордера № 350 від 05.06.1986 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради народних депутатів.

Відповідач - ОСОБА_2 03.10.2022 року виїхав за межі України, що підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/С -4119/4832 від 20.02.2025 року, а також актом № 203 від 09.09.2025 року ПП «Регіон-Центр» м. Чернівці, в якому зазначено, що ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання не проживає протягом 2,6 років, про що засвідчили також сусіди та проживає за кордоном.

Факт реєстрації відповідача у квартирі, відсутність у нього наміру повертатись в Україну, перешкоджають позивачу оформити право власності на квартиру в порядку її приватизації, адже для цього потрібна письмова згода всіх зареєстрованих у квартирі осіб, яку отримати вона не має можливості через припинення будь-яких відносин із ним.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, згідно вимог статей 71,72 ЖК Української РСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц.

Таким чином, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, суд погоджується з доводами позивача про відсутність підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення. На переконання суду, реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у реалізації належних йому прав, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, встановлено, що відповідач не проживає у квартирі понад шість місяців; жодних поважних причин відсутності відповідача за вказаною адресою судом не встановлено; відповідач не несе жодних обов`язків по сплаті комунальних платежів, фактично втратив інтерес до вказаного житла понад визначені законодавцем терміни. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

На підставі ст.71,72,163 ЖК УРСР та керуючись ст. 12,19,81,141,263-265,280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Чернівецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя П.С. Гавалешко