Справа № 459/1610/20
Провадження № 2/459/118/2021
У Х В А Л А

судового засідання

11 лютого 2026 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Штибель А., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 від 06.02.2026 про відвід судді Мельникович Марти Володимирівни у цивільній справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

06.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Мельникович М. В.

В обґрунтування даної заяви відповідач за первісним позовом покликається на те, що на його думку, протягом розгляду вищевказаної справи головуючим суддею здійснюються грубі процесуальні порушення по відношенню до прав та інтересів відповідача, що викликає у відповідача сумнів у її неупередженості, об`єктивності, законності дій, а також свідчить про її заінтересованість у результаті розгляду даної справи. Відповідач вважає, що поведінка судді щодо прийняття очевидно підроблених та неналежних доказів банку містить ознаки кримінально корупційної змови з адвокатами банку щодо підробки доказів у справі. Він не погоджується з рішенням суду щодо відмови у призначенні технічної експертизи документів та вважає, що суддя таким чином покриває злочинну групу адвокатів банку, здійснює «фіктивне правосуддя» заради узаконення «фіктивного кредиту». Також зазначає, що дії судді спрямовані на незаконне прийняття заяви на купівлю іноземної валюти, а також виписок по рахунку та меморіальних ордерів. Серед іншого, зазначає що банк не довів належними та допустимими доказами видачу кредиту за спірним договором, а суддя своїми рішеннями покриває дії банку. Окрім цього, зауважив, що відносно судді зареєстроване кримінальне провадження (щодо дії кримінального угрупування у складі адвокатів банку та судді), в межах якого здійснюється досудове розслідування. Відтак, відповідач заявив судді Мельникович М. В. відвід, посилаючись на п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України вважаючи, що суд прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи та що є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності на неупередженості судді.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Судом не встановлено підстав, які можуть перешкоджати розгляду заяви про відвід без повідомлення учасників справи, а тому, враховуючи наведене, вирішено за доцільне розглянути дану заяву без повідомлення учасників справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Керуючись даною нормою, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Проаналізувавши заяву про відвід, суд приходить до висновку, що вказані доводи і міркування є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Цивільно-процесуальне законодавство, зокрема ч. 1 ст. 36 ЦПК України, передбачає підстави коли суддя не може розгляди справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як зазначено вище, відповідач, заявляючи відвід судді у даній справи, посилається на п. п. 3, 5 ст. 36 ЦПК України та вважає, що суд прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи та що є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності на неупередженості судді.

Доводи відповідача за первісним позовом зводяться до того, що він не погоджується із процесуальним рішенням суду щодо відмови у призначенні технічної експертизи документів, заявленої за його клопотанням.

Аналогічні заяви про відвід через незгоду із процесуальним рішенням суду подавалися відповідачем за первісним позовом вже неодноразово.

Суд вкотре звертає увагу відповідача, що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тобто, відповідач вкотре, не погоджуючись із процесуальним рішенням суду, заявляє завідомо безпідставний відвід, оскільки жодне процесуальне рішення суду не є підставою для відводу судді та не свідчить, що суд прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи чи що наявні обставини, які викликають сумнів в об`єктивності чи неупередженості судді.

Верховний Суд у своїй ухвалі від 07.10.2020р. у справі №711/4283/19 зазначив, що зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача ОСОБА_1 суперечать завданням цивільного судочинства та спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи, оскільки законних підстав для відводу судді немає.

Доводи відповідача за первісним позовом про те, що дії судді спрямовані на незаконне прийняття заяви на купівлю іноземної валюти, а також виписок по рахунку та меморіальних ордерів, які, на його думку, є очевидно підробленими та неналежними доказами, не відповідають дійсності, оскільки копія заяви на купівлю іноземної валюти та меморіальні ордери були долучені позивачем до позовної заяви (тобто судом не вирішувалося питання про їх прийняття/не прийняття), а оригінал заяви на купівлю іноземної валюти був витребуваний для огляду в судовому засіданні за клопотанням самого відповідача (його представника). Аналогічно і виписки по рахунку також були витребувані судом за його (відповідача) клопотанням.

Суд звертає увагу, що оцінка доказів проводиться під час ухвалення судового рішення. Докази оцінюються щодо їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також достатності та взаємного зв`язку в сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Результати оцінки доказів обов`язково відображаються в судовому рішенні, де суд вказує мотиви прийняття або відхилення певних доказів.

У даній справі триває судовий розгляд, рішення не ухвалене, а тому доводи відповідача за первісним позовом про прийняття неналежних доказів є передчасними.

Ще однією підставою для відводу судді відповідач зазначає те, що процесуальна поведінка судді у даній справі містить ознаки кримінально-корупційної змови з адвокатами банку щодо підробки доказів у даній справі. Також ОСОБА_1 зазначає, що відносно головуючого судді у даній справі є зареєстроване кримінальне провадження, у якому на даний час здійснюється досудове розслідування.

Сам по собі факт наявності кримінального провадження щодо судді не є автоматичною підставою для визнання його упередженим та для задоволення заяви про відвід. Для цього необхідно встановити та належним чином довести існування конкретних обставин, які об`єктивно свідчать про вплив таких фактів на неупередженість судді саме під час розгляду конкретної справи.

Твердження заявника самі по собі не є доказом вчинення суддею злочину та не підтверджують її упередженості чи необ`єктивності під час розгляду даної справи.

Таким чином, жодних доказів, які б свідчили про неупередженість чи необ`єктивність судді Мельникович М. В. або її пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду даної справи, заявником не надано.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості за об`єктивним та суб`єктивним критеріями.

Суд звертає увагу заявника на практику Європейського суду з прав людини в контексті неупередженості судді, який визначає два аспекти «неупередженості»: по-перше, суддя повинен бути суб`єктивно вільний від особистих упереджень або пристрасті, по-друге, він повинен бути об`єктивно неупереджений, тобто гарантовано виключати будь-які обґрунтовані сумніви щодо цього.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У справі "Газета "Україна-центр" проти України" (рішення від 15.10.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, що для забезпечення неупередженості суду у розумінні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. Отже, презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують переконливі факти, які можна встановити та які можуть викликати сумніви щодо безсторонності судді.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що доводи відповідача про заінтересованість та упередженість суду у розгляді даної справи є безпідставними, підстав для відводу судді немає, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Заява про відвід надійшла до суду 06.02.2026, а дата наступного судового засідання 10.03.2026.

Таким чином, оскільки відповідачем заявлено відвід, який суд вважає необґрунтованим, керуючись п. 3 ст. 40 ЦПК України, вирішення питання про відвід слід передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40, 260, 261 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача про відвід судді Мельникович М. В. від 06.02.2026 визнати необгрунтованою.

Передати вирішення питання про відвід судді Мельникович М. В. іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М. В. Мельникович