Справа № 539/2395/25
Провадження № 6/539/10/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Юхимовича О. В.,

розглянувши в приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2021 року № у розмірі 94 486,19 грн, судовий збір 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу 3 000 грн.

ОСОБА_1 подала заяву про розстрочення виконання вказаного рішення суду.

Вказана заява мотивована тим, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, що робить одночасне виконання судового рішення неможливим, дохід, який отримує, є нерегулярним та складає не більше 8 000 грн на місяць. Відповідач також зазначила, що вона є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідному центрі зайнятості та отримує допомогу як безробітна, не є фізичною особою підприємцем, не одружена.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила розстрочити виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року у справі № 539/2395/25 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 14 вересня 2021 року № у розмірі 94 486,19 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн строком на чотири роки зі сплатою рівними частинами щомісяця.

Представник заявника (боржника) в судовому засіданні підтримав заяву у повному обсязі, посилаючись на викладені у заяві обставини.

ОСОБА_1 погодилася з думкою свого представника, просила задовольнити її заяву у повному обсязі та розстрочити виконання судового рішення саме на чотири роки. Вказувала, що її не влаштовує розстрочення судового рішення на один рік або менше, тому не потрібно розстрочувати виконання судового рішення на один рік.

Вислухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Частинами першою п`ятої статті 435 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Досліджуючи зміст заяви, судом встановлено, що заявником не наведено будь-яких обґрунтувань щодо необхідності відстрочення виконання рішення, враховуючи підстави, які визначено частиною четвертою статті 435 ЦПК України.

Так, заява обґрунтована тим, що відповідач не може виконати судове рішення, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Так, виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи зі змісту статті 435 ЦПК України і статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Обов`язковість виконання рішення є однією з засад виконавчого провадження (статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки перешкоджає такому виконанню. При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника.

Відстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Водночас, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Таким чином, у даному випадку відсутні підстави, передбачені статтею 435 ЦПК України для відстрочення виконання рішення у цій справі, оскільки заявником не доведено існування у неї виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення у справі.

Крім того, заявник наполягала на розстроченні виконанні судакового рішення поза межами строку, визначеного частиною п`ятою статті 435 ЦПК України. Вказувала, що її не влаштовує розстрочення судового рішення на один рік або менший період, тому не потрібно розстрочувати виконання судового рішення на один рік.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання вказаного рішення необхідно відмовити.

З огляду на викладене, керуючись статтями 259260, 435 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення). Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя М. М. Пилипчук