Ухвала

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 295/1289/22

провадження № 61-712ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Романишина Маріана Миколайовича як представника ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про перерахування ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності та визнання права власності на частку у житловому будинку,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просила перерахувати ідеальні частки її та відповідача у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,7 кв. м, житловою площею 59,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 526/1000 частки в житловому будинку за вказаною адресою;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 474/1000 частки у цьому житловому будинку.

Богунський районний суд м. Житомира рішенням від 04 серпня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Житомирський апеляційний суд постановою від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Романишина М. М. залишив без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2025 року - без змін.

15 січня 2026 року адвокат Романишин М. М. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у цій справі.

Верховний Суд ухвалою від 28 січня 2026 року касаційну скаргу залишив без руху та надав заявникові строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали адвокат Романишин М. М. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду заяву, у якій зазначив, що при зверненні до суду з позовною заявою (додається) розмір майнової вимоги - визнання права власності на додаткові 4/100 (40/1000) ідеальні частини спірного будинку, згідно із звітом про оцінку майна № 20220221/1-М (додається), становив 25 395,00 грн. У березні 2025 року за заявою позивача (додається) розмір позовної вимоги збільшено на 6/1000 ідеальних частин спірного будинку, а загальний розмір позовної вимоги майнового характеру - визнання права власності на додаткові 46/1000 ідеальні частин спірного будинку, з урахуванням звіту про оцінку майна № 20220221/1-М становить 29 204,25 грн. Отже, ціна позову в частині оскаржуваної вимоги майнового характеру (станом на дату подання позову до суду) становила 25 395,00 грн, а з урахуванням збільшення позовної вимоги - 29 204,25 грн. Таким чином, розмір судового збору за подання касаційної скарги за майнову та немайнову вимоги становить 1 587,84 грн та за немайнову вимогу становить 4 763,52 грн, яка заявником і була сплачена. На підтвердження наведеного до заяви долучено копію позовної заяви, заяву про збільшення розміру позовної вимоги, звіт про оцінку майна від 21 лютого 2022 року № 20200221-1-М, згідно з яким оціночна вартість об`єкта оцінки - 4/100 ід. частин житлового будинку (житловий будинок, загальна площа 78,7 кв. м, житлова площа 59,6 кв. м) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 21 лютого 2022 року складала 25 395,00 грн.

Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, колегія суддів дійшла висновків, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Предметом позову у цій справі є немайнова вимога про перерахування ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності, яка є вимогою незначної складності й не належать до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, та майнова вимога про визнання права власності на частку у житловому будинку, що не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 80 = 266 240,00 грн).

Згідно зі змістом статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Романишина Маріана Миколайовича як представника ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про перерахування ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності та визнання права власності на частку у житловому будинку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов