Справа № 147/253/26
Провадження № 2-о/147/24/26
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

11 лютого 2026 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Почкіна Оксана Миколаївна, розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_2 про призначення опікуна над недієздатною особою ,

в с т а н о в и л а:

09.02.2026 ОСОБА_1 звернувся в суд із вищезазначеною заявою, в якій просить призначити його опікуном недієздатного ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З врахуванням положень ч. 1 ст. 29 та ст. 62 ЦК України та вимог ст. 295 ЦПК України, заява підсудна Тростянецькому районному суді Вінницької області, відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, згідно зазначених процесуальних норм суд призначає опікуна недієздатній фізичній особі у двох випадках: одночасно із визнання особою недієздатною та у випадку заміни опікуна. При цьому із заявою про заміну опікуна може звернутися або орган опіки і піклування, або особа, яка була призначена опікуном.

Однак, основними принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд, які стосуються як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06).

Реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів та заяв на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень на будь-якій стадії судового процесу може призвести до порушення права особи на справедливий судовий розгляд.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику та органу опіки та піклування порядок заміни опікуна над недієздатною особою.

Так, згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

З огляду на зазначене, заявник має можливість звернутися до органу опіки та піклування з метою призначення його як опікуна недієздатної особи або заміні опікуна у зв`язку із його смертю, який, у разі доцільності призначення його опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною ВС у постанові від 07.04.2022 у справі №712/10043/20.

При цьому згідно п. 1.7,2.4,3.1 Правила опіки та піклування органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації: вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування. Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

У даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив суд призначити його опікуном над недієздатним повнолітнім сином, посилаючись на те, що він потребує постійного стороннього догляду, який фактично здійснює заявник, у зв`язку зі смертю попереднього опікуна, а також посилаючись на висновок органу опіки та піклування, отриманого за його заявою.

Однак орган опіки і піклування не виконав вимоги норм ч. 2 ст. 300 ЦПК та Правил опіки та піклування України та не звернувся до суду із заявою про заміну опікуна, не надав подання про призначення опікуна в належній процесуальній формі, не призначив опікуна самостійно.

Тлумачення зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Про необхідність надання доступу до суду навіть особам, які вже визнані недієздатними, наголошується у рішенні ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (Nataliya Mikhaylenko v. Ukraine, заява № 49069/11), у якій Суд наголосив на тому, що існування засобів юридичного захисту має бути достатньо визначеним як на практиці, так і в теорії, оскільки без цього їм бракуватиме належної доступності та ефективності. Відсутність можливості у недієздатної заявниці особисто звернутися із заявою до суду, з огляду на тривалість і серйозність обмеження, яке вплинуло на багато аспектів життя заявниці, у тому числі її приватне та сімейне життя, становило порушення її права на доступ до суду відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

Вказане узгоджується з позицією ВС висловленою в постанові від 20.03.2024 у справі № 638/5358/23.

За таких обставин, з метою реалізації та захисту прав і свобод особливої категорії людей, враховуючи відсутність імперативної заборони у процесуальному законі щодо звернення особи із заявою про встановлення опіки, слід прийняти заяву ОСОБА_1 про призначення опікуна над недієздатною особою ОСОБА_2 та відкрити провадження у справі.

При цьому з аналізу змісту ст. 60 ЦК України та ст. 300 ЦПК України вбачається, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), 28.05.2025 у справі №641/7190/23 (провадження №61-16711 св 24).

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. При цьому законодавцем вказано саме про подання органу опіки і піклування, а не про звернення останнім до суду із відповідною заявою та не наведено обмежень щодо правового механізму отримання відповідного подання під час розгляду заяви у судовому порядку.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

В ході розгляду заяви та доданих матеріалів установлено, що в матеріалах справи відсутнє подання орган опіки та піклування.

Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування, який наявний в матеріалах справи, не є документом належної процесуальної форми передбаченої ЦПК України.

За таких обставин, з метою з захисту прав та інтересів недієздатної особи, суд приходить до висновку про необхідність вирішити питання про отримання від органу опіки і піклування відповідного подання про призначення опікуном ОСОБА_1 над недієздатним ОСОБА_2 .

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що подання органу опіки та піклування, що ґрунтується на виявленій ініціативі заявника про призначення його опікуном, має містити обґрунтування відповідності призначення його опікуном інтересам недієздатного, фізичної можливість виконувати ним обов`язки опікуна. Крім того подання має містити відомості про стан здоров`я, відомості щодо майнового стану, інформація про офіційне працевлаштування, доходи заявника, умов проживання заявника та інші відомості, які свідчать про можливість здійснювати опікуном нормальне життєзабезпечення підопічного .Також подання органу опіки та піклування має містити відомості про те, чи є у недієздатної особи інші близькі родичі, які могли б виконувати обов`язки опікуна, а також про відсутність заперечень проти призначення опікуном з боку інших родичів.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Також разом із заявою на адресу суду надійшло клопотання про залучення адвоката для представлення інтересів особи, визнаної судом недієздатною.

Згідно з ч.5 ст.293 ЦПК України, розгляд справ про визнання особи недієздатною проводиться судом за обов`язковою участю адвоката особи, стосовно якої розглядається справа. У разі якщо особа не залучила адвоката, суд залучає його через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги. Рішення суду про доручення призначити адвоката негайно, але не пізніше двох робочих днів, надсилається відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правничої допомоги, для виконання.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правничу допомогу мають, зокрема, особи щодо яких суд розглядає справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною.

Враховуючи наведені норми закону, з метою забезпечення права особи на надання безоплатної правової допомоги, слід направити доручення Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги щодо призначення представника (адвоката) для здійснення захисту за призначенням особі, яка визнана недієздатною, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якої вирішується питання про призначення опікуна.

Керуючись ст. ст. 247, 252, 253, 298 ЦПК України, суддя

постановила:

Відкрити провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області та ОСОБА_2 , про призначення опікуном.

Призначити судове засідання на 10:20 год 12.03.2026 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, смт Тростянець, Гайсинський район Вінницька область).

Розгляд справи проводити у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження.

Заінтересована особа має право до початку судового засідання у справі подати письмові заперечення проти заяви із зазначенням доказів, що підтверджують її заперечення.

Зобов`язати орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ободівської сільської ради надати до суду подання про призначення опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатному ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скерувати відповідне подання до Тростянецького районного суду Вінницької області не пізніше 12.03.2026.

Доручити Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката з числа адвокатів Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, для здійснення представництва особи, яка визнана недієздатною - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У випадку неможливості виконати доручення суду, повідомити про це суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Почкіна