Справа № 362/553/26
Провадження № 2-о/362/67/26
У Х В А Л А

12.02.2026 суддя Васильківського міськрайонного суду київської області Медведєв К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

в с т а н о в и в:

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже до заяв у справах окремого провадження застосовуються загальні правила, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, з урахуванням особливостей визначених Розділом IV ЦПК України.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Як вбачається зі змісту заяви, заявника просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини, проте не зазначає мети для чого необхідно встановлювати такий факт, як встановлення такого факту вплине на охорону прав, свобод та інтересів заявника, або як встановлення цього факту створить умови здійснення ним особистих немайнових чи немайнових прав або підтвердження неоспорюваних прав.

Отже, заявник має виправити цей недолік заяви шляхом подання до суду заяви в новій редакції, в якій зазначити мету встановлення такого юридичного факту.

Виходячи з п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Таким чином, заявник в заяві має зазначити у кого перебувають оригінали доказів, копії яких він додає до заяви.

Натомість в заяві не вказано відомостей у кого перебувають оригінали доказів, копії яких додано до заяви.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу зобов`язаний постановити ухвалу про залишення заяви без руху.

Отже, заявник має виправити цей недолік заяви шляхом подання до суду заяви в новій редакції, в якій зазначити у кого перебувають оригінали доказів, копії яких заявник додає до заяви.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що заяву необхідно залишити без руху та надати заявнику (представнику) строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185, 293, 294 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків терміном у 5 днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатись неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Медведєв