РІШЕННЯ

іменем України

26 січня 2026 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області;

зміст позовних вимог - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами загального позовного провадження, за відсутності усіх її учасників, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 10.11.2025 року через канцелярією подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7697, в якій просить ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мита Стрийського району Львівської області. Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач ОСОБА_1 не порушує.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі відповідного правовстановлюючого документа тітці позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 належить право на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Своєю чергою, ОСОБА_2 20.02.2017 року склала заповіт, котрий був посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області Пауш Г.І. у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , номер у реєстрі: 7, та за змістом котрого, ОСОБА_2 все її майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і взагалі усе те, на що вона за законом матиме право, на випадок своєї смерті, заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 .. З огляду на вказане, спадкування після смерті ОСОБА_2 щодо зазначених прав та обов`язків повинно відбуватися за названим заповітом. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що після смерті тітки ОСОБА_2 , котра настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину, а тому вважає, що саме він є єдиним спадкоємцем прав та обов`язків, котрі залишились після смерті тітки ОСОБА_2 за заповітом, зокрема права на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , однак оформити таке право позивач ОСОБА_1 не може у зв`язку із пропуском строку на подання заяви при прийняття спадщини за заповітом. До того ж, позивач ОСОБА_1 до дня смерті тітки ОСОБА_2 не проживав разом з нею в одному житлі, а тому не встиг протягом шести місяців подати у відповідну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, оскільки про зміст заповіту дізнався лише у липні 2025 року. Відтак, коли позивач ОСОБА_1 у липні 2025 року невідкладно звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то державним нотаріусом у вчиненні такої нотаріальної дії у подальшому було відмовлено у зв`язку із пропуском терміну на подання відповідної заяви. З огляду на вказане, позивач ОСОБА_1 був змушений звертатися за захистом своїх невизнаних прав до суду із даним позовом.

Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не подала, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами суду не навела.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 08.12.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 8479, у котрому просив здійснювати це судове провадження у цілому (проводити підготовче засідання та судовий розгляд справи по суті) за його відсутності.

Представниця позивача ОСОБА_1 - адвокатка Змінчак Л.В. 08.12.2025 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 8485, у котрому просила проводити підготовче засідання за її відсутності та за відсутності її довірителя, при цьому підготовче засідання просила закрити, а цю справу призначити до розгляду по суті.

Представниця позивача ОСОБА_1 - адвокатка Змінчак Л.В. 26.01.2026 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 534, у котрому просила проводити судовийй розгляд цієї справи за її відсутності та за відсутності її довірителя, при цьому наполягала на задоволенні позовних вимог.

Інших заяв та/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 11.11.2025 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 08.12.2025 року, 10:00 год.. Витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мита Стрийського району Львівської області, якщо така спадкова справа заводилась.

Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28.11.2025 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшлаінформація, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8436, за змістом котрої спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мита Стрийського району Львівської області, не заводилась.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.12.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 26.01.2026 року о 12:00 год..

Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте ніхто з них не з`явився та/чи не забезпечив явку уповноважених представників.

Відтак, судом були задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 та його представниці - адвокатки Змінчак Л.В. про розгляд даної справи за їх відсутності, а також, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, та враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а саме щодо реалізації права на спадкування, та причетність до порушення таких його прав відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 24.12.1999 року (копія міститься у справі, а. с. 5-6), а його зареєстрованим місцем проживання на території України з 04.10.1984 року є АДРЕСА_1 . Зазначене задеклароване місце реєстрації позивача ОСОБА_1 з 04.10.1984 року стверджується також Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/001542972, сформованим 03.02.2025 року адміністратором ЦНАП Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області Пауш Г.І. (копія міститься у справі, а. с. 7).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 , після смерті якої позивач ОСОБА_1 має намір оформити спадщину за законом, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік у с. Мита Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії НОМЕР_2 , виданим Росохацькою сільською радою Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть за № 5 від 06.03.2017 року (копія міститься у справі, а. с. 8), вона приходиться позивачеві тіткою.

Вказаний день смерті ОСОБА_2 є часом відкриття спадщини після її смерті.

Як вбачається з довідки Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 21.10.2025 року за вих. № 201 (міститься у справі, а. с. 9), померла ОСОБА_2 до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавиця ОСОБА_2 у вказаному житловому будинку 20.02.2017 року склала заповіт, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області Пауш Г.І., у присутності двох свідків - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , номер у реєстрі: 7 (копія міститься у справі. а. с. 12), та за змістом котрого, все її майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і взагалі усе те, на що вона за законом матиме право, на випадок своєї смерті, заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 , який є позивачем у справі. Зазначений заповіт до дня смерті спадкодавиці ОСОБА_2 нею не змінювався та не скасовувався.

Враховуючи наявність складеного спадкодавицею ОСОБА_2 заповіту, який до дня її смерті нею не змінювався та не скасовувався, спадкування з приводу вищевказаних прав та обов`язків здійснюється за заповітом.

Як встановлено судом, на час відкриття спадщини після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 разом з нею у її ж житловому будинку позивач ОСОБА_1 постійно не проживав, однак він про відмову від спадщини після смерті тітки не заявляв, а, навпаки, має намір прийняти її, він є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою щодо оформлення спадщини за заповітом після смерті тітки ОСОБА_2 ..

Як вбачається з листа-відповіді Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.09.2025 року за вих. № 563/01-16 (копія міститься у справі, а. с. 14), позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки останній пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 протягом визначеного законом строку не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 у нотаріальну контору, оскільки не був обізнаним із наявністю та змістом вищевказаного заповіту, а про існування такого дізнався лише у липні 2025 року.

Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо реалізації права на спадкування регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України).

Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Здійснення права на спадкування у повній мірі залежить від прийняття спадкоємцями спадщини у порядку, визначеному главою 87 (статті 1268-1287) ЦК України.

Так, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Своєю чергою, про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі за єдиним унікальним номером 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі за єдиним унікальним номером 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі за єдиним унікальним номером 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 315/765/14-ц, а також від 15 квітня 2021 року у справі за єдиним унікальним номером 591/1271/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи.

Судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлені поважні причини пропуску позивачем ОСОБА_1 визначеного законом строку для прийняття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , оскільки його необізнаність про наявність та зміст заповіту останньої безперечно свідчить про істотні труднощі зазначеного позивача як спадкоємця на вчинення дій, пов`язаних із прийняттям спадщини після смерті названої тітки.

Тож суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій з боку інших осіб, у тому числі й уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування, інших посадових осіб, щодо можливості усунення позивача ОСОБА_1 від спадкування й ненадання можливості прийняти спадщину, охоплену заповітом, а, особливо, коли позивач ОСОБА_1 значиться у заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідачки ОСОБА_2 ..

За таких обставин суд вважає, що позиція позивача ОСОБА_1 узгоджується з приписами статей 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача ОСОБА_1 й забезпечить дотримання принципу верховенства права. Зокрема, слід визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання ним заяви у відповідну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мита Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 1 211 грн. 20 коп. і підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки філії АТ «ОЩАДБАНК» від 10.11.2025 року за № 7 (наявна у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції позивача ОСОБА_1 з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку їх розподілу, визначеного у ст. 141 ЦПК України.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 2, 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю в два місяці з дати набрання даним рішенням суду законної сили, для подання ним у відповідну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мита Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Відповідач: Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області, код у ; місцезнаходження юридичної особи: вул. Європейська, 46, с. Козьова, Стрийський район, Львівська область, 82631; адреса електронної пошти: ; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний.

Повне рішення суду складено: 26 січня 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН