Справа №: 486/1632/13-ц Провадження № 4-с/486/3/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Манзенко В.В.,

розглянувши скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» на дії/бездіяльність державного виконавця ДРУГОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОДЕСЬКОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки,

учасники справи: стягувач АТ «УКРСИББАНК», представник стягувача Агабалаєва Я.В., боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ДРУГИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОДЕСЬКОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ, представник відділу ДВС Шевченко В.М.,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК», в інтересах якого діє представник - адвокат Агабалаєва Я.В., через підсистему «Електронний суд», звернулось до суду зі скаргою на дії ДРУГОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА), який змінив назву на ДРУГИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОДЕСЬКОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ (далі - відділ ДВС), в якій просить поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження № 41423284 від 31 травня 2021 року та скасувати дану постанову, винесену державним виконавцем Южноукраїнського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса).

Свою позицію обґрунтовує тим, що 05 вересня 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було винесено рішення по справі №486/1632/13-ц, яким суд задовольнив позовну заяву ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки.

05 грудня 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було видано виконавчий лист № 486/1632/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованість в розмірі 274567,03 грн. 13 січня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про відкритя виконавчого провадження № 41423284.

Довгий час, не отримуючи жодної актуальної інформації щодо проведення виконавчих дій, представник АТ «УКРСИББАНК» (яке змінило тип акціонерного товариства банку з публічного на приватне) звернувся до Другого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про надання інформації щодо стану виконавчого провадження від 30 жовтня 2025 року.

09 грудня 2025 року представник АТ «УКРСИББАНК» отримав відповідь в.о. начальника Другого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 85683/9, згідно якої у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39, виконавче провадження № 41423284 було закінчене 31 травня 2021 року.

Стягувач не може погодитись з таким рішенням державного виконавця, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 вересня 2013 року по справі № 486/1632/13-ц не виконано в повному обсязі та на рахунок стягувача перераховано лише 266168,39 грн (в тому числі 2745,67 грн судового збору). Згідно рішення суду стягненню підлягає 277312,70 грн. (274567,03 грн заборгованість по кредитному договору + 2745,67 грн судовий збір). Таким чином заборгованість по рішенню суду складає 11144,31 грн.

Представник АТ «УКРСИББАНК» зазначає, що згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються учасникам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Проте, на дату направлення скарги постанова про закінчення виконавчого провадження на адресу стягувача не надходила. Тому, вищезазначене виконавче провадження не може бути закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки залишилася невиконаною частина судового рішення. У зв`язку з чим, вважають, що дії державного виконавця порушують законні права АТ «УКРСИББАНК». Про порушення своїх прав стягувач дізнався лише 09 грудня 2025 року (коли отримали відповідь в.о. начальника відділу ДВС), а тому вважать що це є поважною причиною для поновлення строку для оскарження.

26 грудня 2025 року до суду надійшло заперечення щодо скарги, в якому відділ ДВС заперечує проти задоволення скарги. Зазначає, що АТ «УКРСИББАНК» пропущено строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження № 41423284 від 31 травня 2021 року, а тому не можна вважати за поважну причину та встановлювати строк оскарження з моменту отримання відповіді в.о. начальника відділу ДВС датованої 09 грудня 2025 року на запит представника АТ «УКРСИББАНК» від 30 жовтня 2025 року. Вказує, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, в межах допустимого пошуку виконавчих проваджень, які підлягають реєстрації та обліку за відділом ДВС за суб`єктом боржника «Чумак Сергій Вікторович», на виконанні перебувало виконавче провадження № 41423284 з виконання виконавчого листа № 486/1632/13-ц, виданого 05 грудня 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 274567,03 грн, яке завершено 31 травня 2021 року постановою про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зі станом виконавчого документа «Фактичне та повне виконання». Вважає, що підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 31 травня 2021 року відсутні, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні скарги.

У судове засідання представник АТ «УКРСИББАНК» не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги за її відсутності та підтримання заявлених вимог.

Боржники та представник відділу ДВС у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ознайомившись з матеріалами скарги суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 вересня 2013 року у справі № 486/1632/13-ц з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «УКРСИББАНК» стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 274567,03 грн та судового збору у розмірі 2745,67 грн.

05 грудня 2013 року зазначене рішення та вісім виконавчих листів було направлено стягувачу ПАТ «УКРСИББАНК».

03 грудня 2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції на адресу суду було надіслано постанову про закінчення виконавчого провадження № 41423317 з виконання виконавчого листа № 486/1632/13-ц, виданого 05 грудня 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» судового збору у розмірі 2745,67 грн, у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу в повному обсязі. Також було повернуто виконавчий лист.

30 жовтня 2025 року АТ «УКРСИББАНК» звернулось до відділу ДВС із заявою про надання стягувачу повної, об`єктивної інформації про хід виконання виконавчого провадження та вчинені виконавчі дії (з обов`язковим зазначенням дати їх проведення).

09 грудня 2025 року в.о. начальника відділу ДВС за вихідним № 85683/9 представнику АТ «УКРСИББАНК» була надіслана відповідь на запит, відповідно до якої повідомлялось, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні не перебуває виконавче провадження № 41423284 з примусового виконання виконавчого листа № 486/1632/13-ц, виданого 05 грудня 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 274567,03 грн.

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 41423284 були вчинені такі виконавчі дії, як винесення постанов:

-про відкриття виконавчого провадження 13 січня 2014 року;

-про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження 20 січня 2014 року;

-про стягнення виконавчого збору 20 січня 2014 року;

-передача ВД на виконання до підприємства, установи, організації 05 травня 2014 року;

-передача ВД на виконання до підприємства, установи, організації 17 лютого 2021 року;

-закінчення ВП п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне повне виконання рішення) 31 травня 2021 року.

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження вказане виконавче провадження перебуває в стані «Завершено» зі станом виконавчого документа «Виконаний».

Відповідно до заперечення щодо скарги, відділ ДВС стверджує, що позбавлений можливості надати будь-які докази отримання стягувачем АТ «УКРСИББАНК» постанови про закінчення виконавчого провадження № 41423284, оскільки термін зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, обмежений три роки. І станом на момент отримання запиту архівне виконавче провадження знищено.

Стягувачем АТ «УКРСИББАНК» долучено до скарги таблицю надходження коштів з відділу ДВС, згідно з якою на рахунок стягувача перераховано 266168,39 грн ( в тому числі 2745,67 грн судовий збір).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби також регламентований ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої цієї статті, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Так, представник стягувача просить поновити пропущений строк на подання даної скарги, оскільки стягувач про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 41423284 від 31 травня 2021 року дізнався лише 09 грудня 2025 року (коли отримали відповідь в.о. начальника відділу ДВС).

При цьому, докази надсилання скаржнику, як стороні виконавчого провадження, оскаржуваної постанови державного виконавця у матеріалах справи відсутні.

Частиною 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відтак, враховуючи спеціальну норму ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено строк для звернення зі скаргою, а також те, що скаржник дізнався про порушення його права лише 09 грудня 2025 року, а до суду зі скаргою звернувся 11 грудня 2025 року, суд вважає, що скаржник пропустив строк для звернення зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення скарги, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч. 3 ст. 2 та ст. 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VІІІ (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 2, 4 ч. 1 ст. 2 Закону виконавче провадженняздійснюється здотриманням засад обов`язковості виконання рішень та законності.

Згідно положень ч. 1 ст. 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

За приписам ч.2. ст. 15 Закону стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 28 Закону (що діяли на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження 31 травня 2021 року, які є актуальними і на даний час) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачено нормами ст. 40 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, дії державного виконавця в процесі примусового виконання виконавчого документа мають бути ефективними та законними.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно із ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2023 року в справі № 2218/25821/2012 (провадження № 61-1864св23) зазначено, що «за змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню».

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже зауважувала, що з урахуванням змісту статті 19 Конституції України, виконавець при виконанні судового рішення має діяти лише в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі дотримуватися імперативних норм про компетенцію (права та обов`язки); перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначено у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині предмета виконання (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22 (провадження № 61-10834сво22)).

При розгляді скарги АТ «УКРСИББАНК» судом встановлено, що стягувач не отримував від відділу ДВС постанови про закінчення виконавчого провадження №41423284 від 31 травня 2021 року, відкритого за заявою АТ «УКРСИББАНК».

Відділ ДВС не надав суду доказів надсилання даної постанови стягувачу.

Крім того, матеріали справи № 486/1632/13-ц не містять доказів направлення до суду постанови про закінчення виконавчого провадження № 41423284 від 31 травня 2021 року разом з виконавчим листом, який видав Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, як того вимагають відповідні норми закону.

Стягувач стверджує та надав суду таблицю надходження коштів з відділу ДВС, згідно з якою на рахунок стягувача перераховано лише 266168,39 грн (в тому числі 2745,67 грн судовий збір), що відділом ДВС не спростовано.

Таким чином, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження № 41423284 від 31 травня 2021 року, винесена державним виконавцем Южноукраїнського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса), яка мотивована посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суперечить змісту вказаної правової норми, оскільки фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, відсутнє.

У зв`язку з цим, суд вважає вказану постанову незаконною, а дії державного виконавця неправомірними, і дійшов висновку, що державним виконавцем було порушено законні майнові права та інтереси АТ «УКРСИББАНК» у виконавчому провадженні № 41423284.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та наявності підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 447, 447-1,448, 449, 450, 451 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «УКРСИББАНК» строк на звернення до суду зі скаргою.

Задовольнити скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» на на дії/бездіяльність державного виконавця ДРУГОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОДЕСЬКОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ.

Скасувати постанову державного виконавця Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31 травня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 41423284, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 05 грудня 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області у справі № 486/1632/13-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 274567,03 грн.

Зобов`язати державного виконавця ДРУГОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОДЕСЬКОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ усунути порушення у виконавчому провадженні № 41423284 та поновити порушене право АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» як стягувача у виконавчому провадженні, шляхом вжиття відповідних заходів, передбачених законом.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Г. А. Далматова