Справа № 196/67/26
№ провадження 2-з/196/2/2026
УХВАЛА

22.01.2026 с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Костюкова Д.Г., розглянувши у приміщенні суду в с-щі Царичанка в порядку письмового провадження заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-АГРО" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-АГРО" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором поставки, яка подана представником позивача - адвокатом Салтисюком Юрієм Валерійовичем,-? ?

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТ-АГРО" звернулося до? ? Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором поставки, а саме просить стягнути? ? з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АРТ-АГРО"? ? борг у загальному розмірі 2 127 569,19 грн., із розрахунку: 1 184 768,00 грн. - основний борг, 592 384,00 грн. - штраф, 267 645,72 грн. - інфляційні втрати, 82 771,47 грн. - 3% річних, а також понесені Товариством судові витрати.

Також одночасно з позовом до Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-АГРО" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові, що належать відповідачеві ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 27 квітня 2023 року між позивачем ТОВ «АРТ-АГРО (за договором «Продавець») та відповідачем ОСОБА_1 (за договором Покупець) був укладений договір № ДГ-0230/Н (далі за текстом Договір № ДГ-0230/Н), предметом якого, згідно п. 1.1, являлось зобов`язання продавця в строки, визначені договором, передати у власність покупця (поставити) Товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість. Відповідно до п. 1.2. Договору №ДГ-0230/Н сторонами договору визначено найменування товару «насіння сільськогосподарських культур», в асортименті, визначеному в Додатках до цього Договору, які складають його невід`ємну частину. Згідно з розділом 5 Договору №ДГ-0230/Н сторонами визначено, що ціна за одиницю Товару кожного найменування в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті наводиться у Додатках до цього Договору (п. 5.1.). Загальна вартість Товару та її еквівалент в іноземній грошовій валюті визначається шляхом складання вартості окремих партій Товару, визначених у Додатках до цього Договору. Розділом 6 Договору №ДГ-0230/Н визначено строки порядок розрахунків. Пунктом 6.1. Договору №ДГ-0230/Н визначено, що загальна вартість Товару повинна були сплачена Покупцем у строк, встановлений в Додатках до цього Договору. Оплата здійснюється в гривнях у безготівковій формі шляхом перерахування грошовий коштів на рахунок Продавця (п.6.2). Згідно з п.6.3 сторони договору погодили, що якщо покупець не здійснив у встановлений Додатками до договору строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому Товар, умова про розстрочення платежу, визначена Додатками до цього Договору вважається скасованою, строк оплати настає негайно по всім неоплаченим Товарам, що поставляються по вказаному Договору, а прострочення є підставою для нарахування штрафу, пені та процентів відповідно до ст. 536 ЦК України. Згідно з п.7.2 Договору №ДГ-0230/Н перехід права власності на Товар відбувається в момент фактичної передачі Товару та підписання видаткових накладних на Товар. Відповідно до умов укладеного Договору №ДГ-0230/Н, TOB «АРТ-АГРО», в періоду з 27 квітня 2023 року по 15 травня 2023 року на адресу фізичної особи ОСОБА_1 (Відповідача) здійснило поставку насіння сільськогосподарських культур. Загальна вартість Товару, переданого у власність фізичної особи ОСОБА_1 (Відповідача), відповідно до умов Договору №ДГ-0230/Н, враховуючи додатки до договору, склала 1 184 768 (один мільйон сто вісімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. Незважаючи на той факт, що вищезазначеними умовами Договору №ДГ-0230/Н, включаючи його додатки, сторони чітко погодили порядок та строки оплати за поставлений товар, відповідачем даний порядок та терміни були порушені, що як наслідок призвело до наявності заборгованості ОСОБА_1 за отриманий Товар. Відповідач ОСОБА_1 заборгованість за отриманий товар в межах Договору №ДГ-0230/Н не сплатив в повному обсязі та починаючи з 21.09.2023 року допустив прострочення заборгованості за умовами укладеного договору . Станом на момент складання даної позовної заяви заборгованість (основна сума боргу) ОСОБА_1 за поставлений товар в межах Договору №ДГ-0230/Н склала 1 184 768 (один мільйон сто вісімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. Розділом 11 Договору №ДГ-0230/Н Позивач та Відповідач погодили відповідальність сторін за порушення порядку виконання договору, та серед іншого визначили: 11.4. В разі ухилення від оплати вартості Товару понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів Покупець, крім пені сплачує Продавцеві штраф у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від загальної вартості товару. Враховуючи вищезазначені положення Договору №ДГ-0230/Н, а також допущені відповідачем строки прострочення зобов`язання по оплаті за отриманий товар починаючи з 21.09.23 року, позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою вважає за необхідне скористатися своїм правом на стягнення з відповідача штрафу, за порушення зобов`язання, розмір якого, відповідно до розрахунків, визначених п. 11.4 Договору №ДГ-0230/Н, становить 592 384 (п`ятсот дев`яносто дві тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Визначена сума штрафу в розмірі 592 384 (п`ятсот дев`яносто дві тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп., становить 50 % від загальної вартості поставленого товару, яка становить суму 1 184 768 (один мільйон сто вісімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. та підтверджена документами первинного-бухгалтерського обліку, доданими до позову. Також, позивач вважає, що з відповідача додатково підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 267 645 грн. 72 коп., що становить інфляційні втрати за весь час прострочення. Крім того, відповідач, відповідно до положень ст. 625 ЦК України зобов`язаний відшкодувати на користь позивача 3% річних від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення, що становить 82 771 грн. 47 коп. Відповідач, усвідомлюючи факт наявності в нього зобов`язання, в якості покупця, свідомо уникає від виконання свого обов`язку погашення заборгованості перед позивачем. Враховуючи вищезазначені обставини, на переконання позивача, при розгляді даної цивільної справи виникають підстави для забезпечення заявленого позову.

Згідно з положеннями ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

З позову вбачається, що ТОВ "Арт-Агро" звернулося? ? з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення боргу за Договором поставки №ДГ-0230/Н від 27.04.2023, укладений між ТОВ "АРТ-АГРО" та ОСОБА_1 ..

В прохальній частині позову ставиться вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за Договором поставки №ДГ-0230/Н від 27.04.2023 в загальній сумі 2 127 569,19 грн.

Таким чином, вбачається існування між сторонами спору з приводу заборгованості за вищевказаним Договором поставки.

Спір у судовому порядку між сторонами не вирішено.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном та грошовими коштами, а в певних випадках - і користуватися ними. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що інша сторона вчинить дії спрямовані на уникнення виконання рішення суду у випадку невжиття запобіжних заходів по забезпеченню позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 12 липня 2022 року у справі № 910/8482/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виснував, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Зазначено, що такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 11 грудня 2023 року у справі № 904/1934/23, від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22, від 29 лютого 2024 року у справі № 902/611/22 вбачається, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

У постановах Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, від 17 серпня 2022 року в справі № 361/3446/21 зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року в справі № 915/538/19 та від 06 листопада 2018 року в справі № 923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено частиною першою статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 361/3446/21, від 27 листопада 2024 року в справі № 450/177/24, від 11 грудня 2024 року в справі № 760/18839/23.

Судом встановлено, що між сторонами існує реальний спір, предметом якого є вимоги майнового характеру, а саме стягнення коштів в розмірі 2 127 569,19 грн.

Суд наголошує, що відповідно до положень цивільного процесуального закону під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову та всі обставини, які мають значення для вирішення спору по суті не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Поміж тим, позивачем в обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначено про тривале ухилення відповідача від виконання грошового зобов`язання, що вказує на наявність ризику можливості вчинення останнім дій по відчуженню його майна або розпорядженню власними коштами, що безсумнівно утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалено на користь позивача.

Таким чином, позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування забезпечення позову унеможливить невиконання рішення суду та сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене та встановивши наявність підстав для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, задля того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково шляхом накладення арешту на майно та грошові, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб в межах розміру заявлених позовних вимог, що відповідає засадам розумності та співмірності.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 258, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-АГРО" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-АГРО" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором поставки задовольнити частково.

Накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб в межах суми 2 127 569,19 грн.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТ-АГРО" (м.Полтава, вул.Сосюри, буд.25, Полтавської області, ідентифікаційний код юридичної особи -? 39827019).

Відповідач (боржник): ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Копію ухвали направити заявнику - представнику позивача адвокату Салтисюку Юрію Валерійовичу для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков