ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3498/26 Справа № 202/8104/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Мороз В. П. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

заслухавши доповідь судді-доповідача Агєєва О.В. про проведення підготовчих дій з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-1» на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року про затвердження мирової угоди у справі №202/8104/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-1» про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року затверджено між сторонами мирову угоду, відповідно до якої ТОВ «ЮГ-1», з метою погашення боргу у розмірі 50 000 грн. передало у власність ОСОБА_1 готельний комплекс, загальною площею 1789, 4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач 13 січня 2025 року оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2025 року апеляційну скаргу відповідача повернуто, оскільки вона була підписана особою, яка не мала права її підписувати.

17 лютого 2025 року відповідач повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції.

До апеляційної скарги відповідач додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що в судовому засіданні ТОВ «ЮГ-1» участі ніколи не приймало, будь-кого з представників на це не уповноважувало. Стверджував, що про існування боргу, заявлення позивачем позовних вимог до ТОВ «ЮГ-1» та про постановлення судом ухвали про затвердження мирової угоди стало відомо лише 05 грудня 2024 року. Саме в цей день представник відповідача ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року поновлено ТОВ «ЮГ-1» строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

Поновлюючи строк на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такий пропущений відповідачем з поважних причин.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ЮГ-1» задоволено, ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саленко О.М., задоволено частково. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції ухвала Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року втрачають законну силу.

У своїй постанові Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження не встановив належним чином: чи був повідомлений відповідач про розгляд справи (з урахуванням правових висновків, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18); чи наявні підстави вважати, що пропуск строку на апеляційне оскарження мав місце внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Колегія суддів Верховного Суду зауважила, що право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції (див. постанову Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 755/4205/14-ц).

Також Верховний Суд вказав, що ТОВ «ЮГ-1» був учасником (відповідачем) ряду судових справ, зокрема, у справі № 187/124/20, у якій рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року був знятий арешт із нерухомого майна готельного комплексу, тому про постановлення судом першої інстанції ухвали про затвердження мирової угоди у цій справі він міг бути обізнаним.

Вказуючи у постанові, що ТОВ «ЮГ-1» не було відомо про постановлення судом першої інстанції ухвали, апеляційний суд, крім іншого, залишив поза увагою такі обставини: 21 жовтня 2015 року директор ТОВ «ЮГ-1» Богомаз Т. В. подав до суду клопотання, у якому зазначив, що сторони у справі дійшли спільної згоди та уклали мирову угоду, а також просив справу розглядати без участі представника; текст мирової угоди був підписаний позивачем та директором ТОВ «ЮГ-1» Богомазом Т.В.; копія ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року була надіслана відповідачу, що підтверджується супровідним листом від 23 жовтня 2015 року; представник відповідача адвокат Воронов Ю.В. в суді апеляційної інстанції ознайомився з матеріалами справи 24 червня 2020 року, що підтверджується наданими ним повноваженнями та розпискою про ознайомлення з матеріалами справи.

Тобто, з моменту ознайомлення з матеріалами справи (24 червня 2020 року) до подання апеляційної скарги (17 лютого 2025 року) пройшов значний строк.

Крім того, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач наводив свої заперечення проти поновлення строку на апеляційне оскарження, та помилково зазначив у постанові про відсутність такого відзиву.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про поважність причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження та необґрунтовано поновив такий строк.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «ЮГ-1» на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року про затвердження мирової угоди у справі №202/8104/15-ц залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків у зазначені в ухвалі строки, для надання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду із зазначення інших підстав для його поновлення.

На виконання ухвали суду від 15 січня 2026 року про залишення апеляційної скарги без руху, надійшла заява представника ТОВ «ЮГ-1» - Воронова Ю.В. про усунення недоліків. Вказує, що директором ТОВ «ЮГ-1» до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська в рамках справи № 202/8104/15-ц не подавалось жодного клопотання, зокрема, щодо можливості укладення мирової угоди. Відповідач взагалі не був обізнаний про сам факт знаходження даної справи в провадженні суду, в матеріалах справи відсутні будь-які докази сповіщення відповідача про необхідність явки для участі у розгляді справи. Такі маніпуляції з судовими актами стали можливі виключно через перебування справи на розгляді судді Мороза В.П., якого в подальшому вища рада правосуддя ухвалила звільнити з посади судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. На момент винесення ОСОБА_2 оскарженої ухвали від 23 жовтня 2015 року директор ТОВ «ЮГ-1» не території України не перебував, а від так і не міг ані брати участь у судових засіданням в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, ані подавати будь-які клопотання. Що ж стосується посилань на ознайомлення з матеріалами справи представником ТОВ «ЮГ-1» 24 червня 2020 року, то необхідно відзначити, що дана особа з матеріалами справи у вказані дату не знайомилась і не була повноважним представником підприємства станом на 2020 рік. На переконання відповідача відбулось створення штучної видимості ознайомлення з матеріалами справи нібито повноважним представником ТОВ «ЮГ-1» з метою початку перебігу строку відведеного законом на подання апеляційної скарги. Так, в матеріалах справи міститься ордер серії АЕ за № 1387971 від 20 травня 2025 року, який виписано в рамках договору № 257 від 12 травня 2025 року. Інших договорів між ТОВ «ЮГ-1» та адвокатом Вороновим Ю.В. не укладалося, а отже дана особа у період до 20 травня 2025 року не була повноважним представником відповідача, зокрема, по даній справі.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що вперше з апеляційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року представник відповідача звернувся 13 січня 2025 року, тобто поза межами річного строку.

Після повернення апеляційним судом апеляційної скарги повторно з такою скаргою представник відповідача звернувся 17 лютого 2025 року.

Пропуск строку на апеляційне оскарження представник відповідача обґрунтував тим, що ТОВ «ЮГ-1» не брало участі у розгляді справи, а про постановлення оскарженої ухвали про затвердження мирової угоди дізналося лише 05 грудня 2024 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, 21 жовтня 2015 року директор ТОВ «ЮГ-1» Богомаз Т.В. подав до суду клопотання, у якому зазначив, що сторони у справі дійшли спільної згоди та уклали мирову угоду, а також просив справу розглядати без участі представника. Текст мирової угоди був підписаний позивачем та директором ТОВ «ЮГ-1» Богомазом Т.В. (т.1 а.с.16, 19-22).

Копія ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року була надіслана відповідачу, що підтверджується супровідним листом від 23 жовтня 2015 року (т.1 а.с.30).

Представник відповідача адвокат Воронов Ю.В. в суді апеляційної інстанції ознайомився з матеріалами справи 24 червня 2020 року, що підтверджується наданими ним повноваженнями та розпискою про ознайомлення з матеріалами справи, та спростовує доводи представника відповідача (т.1 а.с.31-37).

Тобто, з моменту ознайомлення з матеріалами справи (24 червня 2020 року) до подання апеляційної скарги (17 лютого 2025 року) пройшов значний строк.

Таким чином, недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 15 січня 2026 року про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом усунуті не були.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожна особа має право на справедливий та публічний розгляд своєї справи в розумний термін незалежним і неупередженим судом, який визначений законом, що вирішить будь-які цивільні суперечки або встановить обґрунтованість будь-яких кримінальних обвинувачень, які проти неї висунуті.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується пунктом 1 статті 6, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав («Белеш та інші проти Чеської Республіки», § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у пункті 1 статті 6 Конвенції представлено «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле («Голдер проти Сполученого Королівства», § 36).

«Право на суд» та право на доступ до суду не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав («Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», § 28, і «Станєв проти Болгарії», § 229).

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Стаття 354 ЦПК України передбачає, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Частина третя статті встановлює, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

За частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1. подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2. пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Стаття 17 ЦПК України містить норму, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Склад учасників справи визначається статтею 42 ЦПК України. Зокрема, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з тим, що для реалізації права на подання апеляційної скарги визначальним є не стільки участь заявника у всіх засіданнях суду, скільки отримання ним повного судового рішення, адже без ознайомлення з повним судовим рішенням неможливо зрозуміти мотиви суду, з яких він виходив, ухвалюючи рішення, а отже, неможливо сформулювати підстави апеляційної скарги.

ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), на переконання Великої Палати Верховного Суду, не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

У справі «Бодю проти Республіки Молдова» у рішенні від 18 липня 2019 року, § 23, суд вважає, що дозвіл Г. подати апеляцію з питань права через значний проміжок часу та за відсутності будь-якого правдоподібного пояснення того, чому вона не могла подати її раніше, зводить нанівець весь судовий процес, який завершився остаточним судовим рішенням, яке підлягає виконанню. Таким чином Верховний Суд порушив принцип правової визначеності та право заявника на справедливий розгляд відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

У справі «Пономарьов проти України» у рішенні від 03 квітня 2008 року, № 3236/03, § 41, суд зазначає, що ця справа стосується не екстраординарного перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду в порядку нагляду чи за нововиявленими обставинами (див., серед інших справ, рішення у справі «Трегубенко проти України», заява № 61333/00, пункти 3438, рішення від 02 листопада 2004 року; та рішення у справі «Праведная проти Росії», заява № 69529/01, пункти 2734, рішення від 18 листопада 2004 року), а відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, та рішення від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України» (ухвала), заява № 50966/99). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

З урахування наведеного, враховуючи ч. 2 ст. 358 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-1» на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року про затвердження мирової угоди у справі №202/8104/15-ц, у зв`язку пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Керуючись ст.358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-1» на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року про затвердження мирової угоди у справі №202/8104/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-1» про стягнення боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: