Справа № 496/642/26
Провадження № 2/496/2096/26
У Х В А Л А

22 січня 2026 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., вивчивши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, в особі представника, звернулася до суду з вказаним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 року, цивільну справу № 496/642/26 було передано на розгляд головуючій судді Портній О.П.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивачка у позовній заяві, просить, зокрема, виділити їй в натурі житловий будинок під АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, земельну ділянку площею 0,1610 гектарів, на яких розташований вказаний житловий будинок, а також дачний будинок під АДРЕСА_2 . Ціну позову позивачка визначила у розмірі 906403,42 гривні та долучила до позовної заяви квитанції про сплату судового збору на суму 7244,30 гривні, 1211,20 гривень та 605,6 гривень, але обґрунтування розміру сплаченого судового збору до суду не надано оскільки матеріали справи містять лише копії висновків про вартість майна, окремо, житлового будинку та дачного будинку. Відомостей про вартість земельних ділянок, які позивачка просить їй виділити в натурі, матеріали справи не містять.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на підтвердження оцінки майна складається звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

При відсутності достовірних даних, про ціну даного нерухомого майна, станом на час розгляду справи, позивачем щонайменше необхідно надати докази щодо ціни на майно.

Отже, позивачу для визначення правильної ціни позову необхідно надати докази на підтвердження вартості земельних ділянок (грошова оцінка, тощо) на момент звернення з позовом до суду, на підставі яких можливо буде визначити ціну позову та правильно розрахувати суму судового збору, що підлягає сплаті.

Оскільки ціна позову підлягає уточненню, суд при вирішенні справи по суті, в силу ст. 141 ЦПК України та вимог ЗУ «Про судовий збір» повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі, тому позивачці слід визначитись із ціною позову в частині ціни на земельні ділянки, та доплатити судовий збір у разі необхідності.

Окремо, суд вважає за необхідне звернути увагу та запропонувати позивачці конкретизувати свої позовні вимоги, в частині виділення в натурі та стягнення з відповідача на користь позивачки різниці в долях, оскільки за результатами розгляду справи (постанова ВП ВС від 23.04.2025 року у справі № 357/3145/20) Велика Палата ВС зазначила, що поділ спільного майна (ст. 367 ЦК України) відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні (ст. 364 ЦК України) тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позову без руху і надає позивачеві строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачам час для усунення виявлених недоліків.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.175-177, 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Портна