Справа № 455/689/17
Провадження № 2/455/237/2026
УХВАЛА

06 лютого 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кушніра А.В.,

секретар судового засідання Борковська Н.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Березка Я.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Стецяк В.М.,

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Дахновського В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання недійсним державних актів на право власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

30.12.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Стецяк В.М. подала до суду клопотання про призначення експертизи, мотивоване наступним. Вказує, що позивач звернулась із заявою про часткову зміну предмета позову та просить: визнати недійсним та скасувати рішення Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №148 від 10 липня 2007 року; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, виданий 04.09.2008 року серії ЯД № 429479 ОСОБА_3 на земельну ділянку у с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області площею 0, 0671га кадастровий номер :09:002:0124; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, виданий 12.08.2008 року серії ЯД №429337 ОСОБА_4 на земельну ділянку у с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області площею 0, 0684га кадастровий номер :09:002:0002; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.12.2016 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори Кузан О.В. на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0, 0684га кадастровий номер :09:002:0002; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області площею 0, 0671га кадастровий номер :09:002:0124 за ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0, 0684 кадастровий номер :09:002:0002 за ОСОБА_2 . Основною підставою для заявленого позову позивачем зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 та вважає, що відповідачами приватизовано прибудинкову територію багатоквартирного будинку та їй належать дані земельні ділянки на праві спільної власності. Вважає, що відповідачі «незаконно, з порушенням її законних прав, як учасника спільної власності, набули право власності на прибудинкову територію багатоквартирного будинку». Для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з`ясування обставин, що мають значення для справи, виникла необхідність у застосуванні спеціальних знань у галузі будівництва та архітектури. Це обумовлено тим, що технічний статус будинку (садибний чи багатоквартирний) є ключовим фактором для визначення правового режиму земельної ділянки. Необхідність призначення експертизи зумовлена тим, що станом на 1993 рік (час імовірного створення об`єкта «квартира АДРЕСА_3 ») діяли державні будівельні норми СНиП 2.08.01-89, які встановлювали імперативні вимоги до житлових приміщень: 1. Щодо освітлення (п. 1.2 СНиП): «Естественное освещение должньї иметь жильїе комнатьі и кухни». Наявність кухні без вікна у квартирі АДРЕСА_3 прямо суперечить цій нормі, що робить неможливим визнання такого приміщення житловим. 2. Щодо інженерного обладнання (Розділ 3 СНиП): Житлові будівлі повинні були бути обладнані водопроводом, каналізацією та опаленням. Відсутність цих мереж у квартирі АДРЕСА_3 свідчить про її невідповідність статусу житла. 3.Щодо допоміжних приміщень: Згідно з додатком 2 до СНиП, горище (чердак) визначалося як простір між перекриттям верхнього поверху та покрівлею, призначений для технічних цілей. З огляду на технічні характеристики кватири №3 (відсутність вікон на кухні, висота приміщень 2,40h, посередині кухні проходить димохід з першого поверху), виникає обґрунтований сумнів щодо відповідності даного приміщення статусу «квартири» згідно з ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» та СНИП 2.08.01 -89 «Житлові будівлі». Відповідачі заперечують, що житловий будинок АДРЕСА_4 є багатоквартирним, а спірні земельні ділянки є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку. Зазначає, що необхідність призначення експертизи саме на цій стадії зумовлена тим, що лише під час дослідження доказів судом на стадії судового розгляду, стали очевидними суттєві розбіжності між технічними характеристиками об`єкта квартири АДРЕСА_3 та вимогами СНиП, що діяли у 1993 році. Зокрема, стороною Відповідача було виявлено технічну неможливість існування об`єкта як «квартири» через відсутність природного освітлення у приміщенні кухні. Оскільки ці обставини мають вирішальне значення для встановлення статусу будинку, а їх виявлення стало можливим лише зараз, просять вважати причини пропуску строку поважними. На підставі викладеного, з метою забезпечення доступу до правосуддя, всебічності, повноти та об`єктивності вирішення спору, просить поновити ОСОБА_2 процесуальний строк для подання клопотання про призначення судової будівельно - технічної експертизи, призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу та доручити її проведення Львівському науково - дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставити наступні питання: Чи відповідає приміщення «квартира АДРЕСА_2 вимогам державних будівельних норм, що діяли у 1993 р.? Чи є приміщення «квартира АДРЕСА_3 » за своїми конструктивними ознаками та технічними характеристиками допоміжним приміщенням будинку? Який технічний статус має житловий будинок АДРЕСА_4 загалом (індивідуальний житловий будинок, блокований квартирного типу, багатоквартирний) згідно будівельних норм та правил?

15.01.2026 представник позивача адвокат Березка Я.О. подав до суду письмові заперечення щодо призначення експертизи, в яких зазначає наступне. Так, як встановлено рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 квітня 2024 року та Постановою Львівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 455/1326/19 що: 29.12.1989 року між ОСОБА_5 та виконкомом Стрілківської сільської ради було укладено договір купівлі продажу, на підставі якого ОСОБА_5 набув у власність квартиру АДРЕСА_5 . Укладенню такого договору передувало рішення виконавчого комітету Стрілківської сільської ради народних депутатів №131 від 12.12.1989 року (а. с. 88) «Про продаж комунальної квартири АДРЕСА_6 , яка належить житловому фонду с. Стрілки». Вказаним рішенням (пункт 2), зокрема, вирішено продати комунальну квартиру АДРЕСА_6 , яка належить житловому фонду с. Стрілки квартиронаймачу ОСОБА_5 за 1767 крб. 54 коп. Таким чином ОСОБА_5 набув у власність саме квартиру, а не будь- який інший об`єкт нерухомості. 01.11.2007 року ОСОБА_5 продав належну йому квартиру позивачеві ОСОБА_3 . Разом з тим, вже у договорі купівлі-продажу від 01.11.2007 року номер квартири, яка належала ОСОБА_5 вже зазначено №2. Як на правовстановлюючий документ, на підставі якого продавцеві належить предмет договору, нотаріус покликається на договір купівлі продажу, посвідчений 29.12.1989 року за №2874 Кульчицькою О. Г., державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори, укладений між ОСОБА_5 та виконкомом Стрілківської сільської ради. При цьому лише у вказаному договорі нотаріус допускає неточність та у тексті договору зазначає, що відчужується як частка будинку, так і квартира АДРЕСА_7 . 3 наведених обставин та наявних документів не вбачається жодних підстав, на основі яких ОСОБА_5 , будучи власником квартири АДРЕСА_8 продав квартиру, а ОСОБА_3 міг набути у власність частку будинку. Адже будучи власником відповідно до правовстановлюючих документів саме квартири. ОСОБА_6 не міг продати інший об`єкт нерухомості частку будинку, а міг продати лише належну йому на праві власності квартиру. Щодо виникнення та переходу права власності на квартиру АДРЕСА_9 ОСОБА_4 - ОСОБА_2 ). 26.12.1989 року між ОСОБА_4 та виконкомом Стрілківської сільської ради було укладено договір купівлі продажу, на підставі якого ОСОБА_4 набув у власність квартиру АДРЕСА_10 . Укладенню такого договору передувало рішення виконавчого комітету Стрілківської сільської ради народних депутатів №137 від 12.12.1989 року (а. с. 147) «Про продаж комунальної квартири АДРЕСА_11 , яка належить житловому фонду с. Стрілки». Вказаним рішенням (пункт 2), зокрема, вирішено продати комунальну квартиру АДРЕСА_11 , яка належить житловому фонду с. Стрілки квартиронаймачу ОСОБА_4 за 1531 крб. 36 коп. Після смерті ОСОБА_4 нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину його дружині ОСОБА_2 . При цьому, як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на сьогодні ОСОБА_2 належить на праві приватної власності саме квартира АДРЕСА_8 , а не будь- який інший об`єкт нерухомості (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додасться). Щодо виникнення та переходу права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Квартиру АДРЕСА_2 відповідно до розпорядження органу приватизації ТзОВ «Житлоника було передано у приватну власність ОСОБА_7 та 21.12.1993 року видано їй свідоцтво про право власності на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до спадкової маси вийшла і квартира АДРЕСА_2 . 12.06.2008 року Другою Львівською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дітям померлої ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 19.06.2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подарували квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , що стверджується договором дарування житлової квартири, посвідченого 19.06.2009 року Кузан О.В., державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори. Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які вказували б на проведення будь-яким із власників квартир у будинку по АДРЕСА_4 реконструкції багатоквартирного будинку в житловий будинок, документи про прийняття об`єкта в експлуатацію після реконструкції, документи про присвоєння поштової адреси, документи про реєстрацію речових прав за наслідками проведеної реконструкції. Таким чином, станом на 1993 рік, будинок по АДРЕСА_4 був багатоквартирним будником, у якому квартира АДРЕСА_12 належала ОСОБА_5 , квартира АДРЕСА_13 належала ОСОБА_4 , квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_7 . Наявними у кожного із власників на той час правовстановлюючими документами, а також рішеннями сільської ради про продаж квартир спростовується твердження позивача про належність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ідеальних часток будинку. Більш того, звертає увагу суду й на те, що у позовній заяві позивач зазначає місцем свого проживання саме квартиру АДРЕСА_13 , а місцем проживання ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_8 . Предметом позову в рішеннях Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 квітня 2024 року та Постановою Львівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 455/1326/19 було позов ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 . Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області та Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідачів, як не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Старосамбірський державної нотаріальної контори Львівської області та Друга Львівська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним та скасування рішення органу приватизацій, рішення виконавчого комітету Стрілківської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майне та скасування державної реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на спадкове майно, визнання недійсним договору дарування житлової квартири на скасування державної реєстрації права власності на квартиру. В нашій справі, яка розглядається Старосамбірським районним судом Львівської області є цивільна справа № 455/689/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківської сільської ради, Відділу Держгеокадастру у Старосамбірському районі Львівської області відповідно до заяви про часткову зміну предмету позову від 16.09.2020 року, де позивач просить про визнання недійсним та скасування рішення Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №148 від 10 липня 2007 року; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий 04.09.2008 року серії ЯД №429479 ОСОБА_3 на земельну ділянку у с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області площею 0,0671 га кадастровий номер :09:002:0124; визнати недійсним та скасувати рішення Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №148 від 10 липня 2007 року; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий 12.08.2008 року серії ЯД №429337 ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0684 га кадастровий номер :09:002:0002; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане 02.12.2016 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори Кузан О.В. на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0.0684 га кадастровий номер :09:002:0002; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у с. Стрілки Старосамбірського району Львівської області площею 0,0671 га кадастровий номер :09:002:0124 за ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0684 га кадастровий номер :09:002:0002 за ОСОБА_2 . Тобто, Старосамбірським районним судом Львівської області є цивільна справа № 455/689/17 щодо земельних правовідносин. Предметом судового розгляду справи № 455/689/17 є суспільні відносини, що виникають щодо володіння, користування, розпорядження та управління землею, врегульовані нормами земельного права. Їхніми суб`єктами є громадяни, юрособи, органи влади, а об`єктами землі України, ділянки та права на них; вони охоплюють питання власності, оренди, використання для сільського господарства, промисловості, будівництва тощо, і регулюються Земельним кодексом України та іншими актами. Земельні відносини різноманітні як за суб`єктами, так і за предметом і змістом правовідносин. Для будь-яких земельних правовідносин обов`язковим об`єктом є земля; для всіх суб`єктів земельних правовідносин визначається комплекс прав і обов`язків, які мають універсальний характер; у земельних правовідносинах беруть участь не будь-які особи, а лише ті, які в установленому законом порядку можуть бути визнані суб`єктами земельних правовідносин. Ця обставина відрізняє майнові відносини від інших майнових відносин і обумовлює публічний характер їх регулювання. Земельні правовідносини є правовою формою відповідної сфери майнових земельних відносин. Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Стецяк В.М. в судовому засіданні заявила клопотання про призначення експертизи та ставить питання: Чи відповідає приміщення «квартира АДРЕСА_2 вимогам державних будівельних норм, що діяли у 1993 р.? Чи є приміщення «квартира АДРЕСА_3 » за своїми конструктивними ознаками та технічними характеристиками допоміжним приміщенням будинку? Який технічний статус має житловий будинок АДРЕСА_4 загалом блокований (індивідуальний (садовий), багатоквартирний) згідно будівельних норм та правил? А це не є обставини, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Крім того, в рішеннях Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 квітня 2024 року та Постановою Львівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 455/1326/19 було чітко встановлено що станом на 1993 рік, будинок по АДРЕСА_4 був багатоквартирним будником, у якому квартира АДРЕСА_12 належала ОСОБА_5 , квартира АДРЕСА_13 належала ОСОБА_4 , квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_7 . Наявними у кожного із власників на той час правовстановлюючими документами, а також рішеннями сільської ради про продаж квартир спростовується твердження позивача про належність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ідеальних часток будинку. З огляду на наведене, просить суд відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Стецяк В.М. підтримала клопотання про призначення експертизи, з підстав викладених у такому.

Представник позивача адвокат Березка Я.О. в судовому засіданні проти клопотання про призначення експертизи заперечив.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Дахновський В.Т. в судовому засіданні клопотання про призначення експертизи підтримав.

Представники відповідачів Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області, та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши думку учасників щодо заявленого клопотання, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи під час судового розгляду мають право подавати заяви та клопотання.

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування одного із основоположних елементів правосуддя.

За приписами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Щодо поновлення процесуального строку для подання клопотання про призначення судової будівельно технічної експертизи, суд зазначає наступне.

На підставі частини 1статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За змістом частини 1, 2статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини першої, третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (подібний за змістом правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Як слідує зі змісту клопотання, звертаючись до суду із клопотанням про призначення у справі будівельно технічної експертизи та поновлення відповідного процесуального строку, представник відповідача зазначила, що необхідність призначення експертизи саме на цій стадії зумовлена тим, що лише під час дослідження доказів судом на стадії судового розгляду, стали очевидними суттєві розбіжності між технічними характеристиками об`єкта квартири АДРЕСА_3 та вимогами СНиП, що діяли у 1993 році.

Відповідно до пунктів 5, 7, 8 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 11 серпня 2021 року у справі №191/2592/19, вбачається, що такого роду клопотання як призначення експертизи у справі, за правилами статті 189 ЦПК України, повинні бути заявлені на стадії підготовчого провадження. При цьому суд має сприяти у вирішенні спору, а тому призначення у справі експертизи на стадії розгляду справи по суті не становить порушення таким судом норм процесуального права.

Водночас суд констатує, що норми ЦПК передбачають можливість вирішення подібного клопотання і в ході судового розгляду.

Зокрема, згідно зі статтею 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Тобто навіть після закінчення підготовчого засідання не виключається можливість подання до суду відповідних клопотань, натомість такі клопотання не лише мають бути обґрунтовані особою, яка подає відповідне клопотання, а й судом мають бути встановлені відповідні обставини із врахуванням думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи і ухвалюється процесуальне рішення. У цьому виявляється принцип «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 27 травня 2013 року, пункт 106)».

Невирішення судом цього клопотання до закінчення підготовчого проводження у справі не звільняє суд від обов`язку вирішити це питання у подальшому, зокрема , на стадії розгляду справи по суті.

Саме по собі призначення судом експертизи у справі на стадії розгляду справи по суті, за умови, що воно сприяє повному та всебічному розгляду справи, з`ясуванню фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не становить порушення таким судом норм процесуального права.

Відмова суду у призначенні експертизи лише з підстав порушення стороною стадійності заявлення такого клопотання не дає можливості суду встановити з достатнім ступенем вірогідності обставини справи.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі №191/2592/19-ц (провадження № 61-6770св21).

Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку учасників справи з приводу заявленого клопотання, а також обов`язок суду встановити наявність підстав для призначення у справі відповідної експертизи (та дійсну її потребу), суд приходить до переконання, що відповідачу слід поновити процесуальний строк щодо поданого клопотання про призначення експертизи.

Розглядаючи клопотання про призначення експертизи та вирішуючи питання про наявність підстав для призначення у справі відповідної експертизи, суд виходить із наступного.

Як визначено у частинах 1, 2 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

За змістом частини 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Результатом проведення експертизи є висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При цьому, висновок експерта є лише одним із доказів у справі, який, з урахуванням приписів ст. 110 ЦПК України, не має заздалегідь встановленої сили для суду і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернути увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17).

У постанові ВС від 2.07.2019 по справі № 925/1641/17 зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватись лише після ґрунтованого вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року справі № 910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17.

Тобто, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими. Призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин виходить за межі предмету доказування, є неприпустимим.

Так, у поданому клопотанні представник відповідача на вирішення експертизи просить поставити наступні питання: Чи відповідає приміщення «квартира АДРЕСА_2 вимогам державних будівельних норм, що діяли у 1993 р.? Чи є приміщення «квартира АДРЕСА_3 » за своїми конструктивними ознаками та технічними характеристиками допоміжним приміщенням будинку? Який технічний статус має житловий будинок АДРЕСА_4 загалом (індивідуальний житловий будинок, блокований квартирного типу, багатоквартирний) згідно будівельних норм та правил?

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача покликається на те, що відповідачі заперечують, що житловий будинок АДРЕСА_4 є багатоквартирним, а спірні земельні ділянки є частиною прибудинкової території.

Разом з тим, враховуючи підстави та предмет даного позову, те, що зустрічних позовних вимог, предметом яких виступали б вимоги щодо права власності позивача на нерухоме майно не заявлено, питання відповідності вимогам державних будівельних норм належного позивачу нерухомого майна не стосується заявлених вимог, виходить за межі предмета спору, а тому перевірка та встановлення таких обставин не входить до предмету доказування у цій цивільній справі.

Відтак, оскільки вирішення питань, які запропоновані експерту в клопотанні, виходять за межі заявлених позовних вимог та не стосуються предмету доказування по справі, тому не є предметом оцінки судом згідно положень ст. 12 ЦПК України.

Слід зазначити, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Предмет доказування у цивільному процесі - це коло обставин, які належить установити по конкретній справі і які необхідні для правильного вирішення справи по суті, тобто ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

По справі судом зазначених умов призначення експертизи не встановлено.

Окремо суд акцентує увагу, що експертиза, заявлена відповідачем, до переліку, визначеного ст.105 ЦПК України, щодо обов`язкового призначення експертизи не входить.

Також суд враховує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для призначення даної експертизи, оскільки питання поставлені на вирішення експертизи виходять за межі предмету доказування доказування, а призначення експертизи потягне за собою безпідставне затягування розгляду справи, у зв`язку з чим в задоволені даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.103, 127, 222, 258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Стецяк В.М. про поновлення процесуального строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для подання клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Стецяк В.М. про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.В.Кушнір