У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

за участю секретаря судового засідання Дударева Е.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення.

В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача адвоката Ярмольчука В.С. про зупинення провадження у цивільній справі у зв`язку з тим, що його довіритель ОСОБА_2 проходить військову службу.

В матеріалах справи містяться заперечення позивача на вказане клопотання яке мотивоване тим, що підставою для зупинення провадження не є сам факт перебування у ЗС України, а диспозиція норми статті чітко визначає - переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Натомість, відповідачем надано документи - контракт про проходження військової служби прикордонником та довідки, які не містять запису «переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції». Також зауважує, що Держприкордонна служба не входить до системи ЗС України, а до системи МВС України, відтак, згідно вище вказаних норм ЦПК України необхідно, щоб одна із сторін провадження перебувала саме в ЗС України.

Дослідивши клопотання про зупинення провадження та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно наявної у матеріалах справи Довідки з військової частини НОМЕР_1 №08/2392 від 26.09.2025, майстер-сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Так, згідно зі статтею 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, який входить до сектору безпеки і оборони та є військовим формуванням, особовий склад якого проходить військову службу. Відтак, Державна прикордонна служба України належить до військових формувань, утворених відповідно до закону у розумінні пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Твердження позивача про необхідність доведення відповідачем факту безпосередньої участі у бойових діях або виконанні конкретних бойових завдань суд вважає безпідставними, оскільки наведена норма процесуального закону не ставить застосування інституту обов`язкового зупинення провадження у залежність від характеру виконуваних військовослужбовцем завдань, місця несення служби чи ступеня інтенсивності його залучення до заходів оборони держави.

Сам по собі факт проходження військової служби в умовах воєнного стану об`єктивно пов`язаний із виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, підпорядкуванням режиму служби, обмеженнями щодо вільного розпорядження своїм часом, можливістю залучення до виконання завдань за призначенням у будь-який час та необхідністю безумовного виконання наказів командування, що в сукупності може істотно впливати на можливість належної реалізації процесуальних прав, у тому числі права на участь у судовому засіданні, подання доказів та пояснень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі №754/947/22 у якій зазначено, що для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України визначальним є встановлення факту перебування сторони у складі військового формування, переведеного на воєнний стан, а не підтвердження її безпосередньої участі у бойових діях, оскільки специфіка проходження військової служби в умовах воєнного стану сама по собі об`єктивно впливає на можливість належної реалізації процесуальних прав.

Крім того, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд враховує необхідність дотримання балансу між правом позивача на розгляд справи упродовж розумного строку та правом відповідача на ефективну реалізацію процесуальних прав і забезпечення принципу рівності сторін у судовому процесі.

Зупинення провадження у випадках, прямо передбачених законом, є процесуальним механізмом, спрямованим саме на забезпечення справедливості судового розгляду та недопущення ситуації, за якої одна зі сторін об`єктивно позбавлена можливості брати участь у процесі та захищати свої права й інтереси. Тимчасове відтермінування розгляду справи у такому випадку не може розцінюватися як порушення принципу розумних строків, оскільки воно зумовлене обставинами, що не залежать від волі сторін чи суду та мають винятковий характер, пов`язаний із введенням в Україні воєнного стану та виконанням громадянами військового обов`язку.

Враховуючи встановлений факт проходження відповідачем військової служби, імперативний характер положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі №754/947/22, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення та провадження у справі слід зупинити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, 354-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №308/17320/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення зупинити доприпинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Зобов`язати відповідача чи його представника повідомити суд про закінчення обставин, які стали підставою для зупинення судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Р. Деметрадзе