Дата документу 11.02.2026 Справа № 336/2899/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/2899/25 Пр. № 22-ц/807/160/26Головуючий у 1-й інстанції: Круглікова А.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Онищенка Е.А.

за участі секретаря Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2025 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (надалі - Банк)до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Банк звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним позовом(а.с.1-40), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року, що в частині тіла кредиту становить 218962,38 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 182680,20 грн.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 14,22 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 36267,96 грн., від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 3286,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 08.12.2020 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № на наступних умовах: сума кредиту 248 410,44 грн., строк користування 48 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 1,50% від суми кредиту. 20.09.2021 права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу №200921. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 21.11.2022 року за останнім утворилась заборгованість в сумі 218962,38 грн., яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 182680,20 грн.; заборгованості по річним процентам 14,22 грн.; заборгованості по щомісячним процентам - 36267,96 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Галущенко Ю.А. (а.с.41). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (а.с.48-49) вищезазначену цивільну справу направлено за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Круглікову А.В. (а.с.53). Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя (а.с.55), справу прийнято до провадження, та провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2025 року (а.с. 75-76) позов Банку у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () 182680,20 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 14,22 грн. - заборгованості по річним відсоткам; 36267,96 грн. - заборгованості по щомісячним відсоткам та 3286,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника Заруднього І.В. у своїй апеляційній скарзі (а.с.83-89) просив рішення суду першої інстанції скасувати,ухвалити нове рішення, про відмову в задоволенні позову.

В автоматизованому порядку 25.09.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Онищенка Е.А. (а.с.90). Ухвалою апеляційного суду від 26.09.2025 року (а.с.91) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 08.10.2025 року (а.с.94). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09.10.2025 року (а.с.95), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.103), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Банк не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином (а.с.112-113), у тому числі відповідач додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника Заруднього І.В. у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі, керувався ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК Українита виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог Банку у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 08.12.2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № (а.с.5). Згідно з п. 1.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5111850, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.2.2. кредитного договору, цей договір, паспорт споживчого кредиту №5111850 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФВ» складають єдиний договір. Відповідно до паспорту кредиту №5111850 та кредитного договору № від 08.12.2020 (а.с.5-6) позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 248410,44 грн., строк користування 48 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 1,50% від суми кредиту.

20.09.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені Банку на підставі договору факторингу №200921 (а.с.9-13). Відповідно до умов цього договору, витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №200921 від 20.09.2021 (а.с.9-13, 15), Банк є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 08.12.2020 року.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом першої інстанції було правильно встановлено, що право вимоги за вказаними вище кредитними договорами позивач отримав на підставі договору факторингу від 20.09.2021 №200921.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач прийняті на себе зобов`язання зі сплати основного боргу по тілу кредиту та відсотків за користування кредитом за наведеним вище кредитними договором належним чином не виконав, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 182680,20 грн.; заборгованість по річним процентам 14,22 грн.; заборгованість по щомісячним процентам - 36267,96 грн.

Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем. Вказаний вище договір є чинним станом на час розгляду цієї справи, жодною зі сторін не оспорювались та не визнавались недійсними в судовому порядку. Доказів протилежного матеріали справи не містять та не надано відповідачем. Будь-яких інших доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду першої інстанції не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання прийнятих на себе зобов`язань, встановлених умовами кредитного договору.

Суд першої інстанції правильно встановив, що доводи відповідача щодо відсутності права вимоги в Банку за кредитним договором від 08.12.2020 №, спростовуються наданими позивачем договором факторингу №200921 від 20.09.2021, повідомленням про відступлення прав вимоги, витягом з реєстру прав вимоги до договору факторингу №200921 від 20.09.2021 (копії яких наявні у матеріалах цієї справи), оскільки предмет права вимоги визначено договором факторингу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені Банком вимоги до ОСОБА_1 про стягнення наведеної вище заборгованості за кредитним договором від 08.12.2020 № у цій справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є такими, що фактично дублюють доводи відзиву сторони відповідача на позов Банку у цій справі у суді першої інстанції (а.с. 70-73), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції правильно встановив, що Банк є належним позивачем до відповідача за вищезазначеним позовом у цій справі.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування сторони відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову Банку та, відповідно, у спростування останнього у цій справі.

Суд першої інстанції правильно виходив при вирішенні цієї справи із:

- принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України) - відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства…;

- презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України) вищезазначених кредитного договору та договору факторингу, підписаних сторонами без зауважень, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача суду у цій справі не були надані), оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача суду у цій справі не надані, так, відповідач у цій справі будь-якого зустрічного позову не заявляв, у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначених договорів недійсними та стороною відповідача апеляційному суду не надано),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначені договори є обов`язковим для виконання його сторонами.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника Заруднього І.В. не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції у цій справі.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, відповідач не має права на компенсацію за рахунок Банку будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 12.02.2026 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Онищенко Е.А.