Справа № 756/5047/25
Провадження № 2/756/2877/26
Оболонський районний суд міста києва
УХВАЛА

20 січня 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пукала А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пегети І.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про продовження строку для подання відзиву у справі за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,

встановив:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває справа за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року було скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2025 року, ухвалене у цивільній справі № 756/5047/25 за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні на 20 січня 2026 року об 11 год 00 хв.

22 грудня 2025 року до Оболонського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву.

Заява обґрунтована тим, що в межах підготовки відзиву представником відповідача, були направлені на адресу позивача адвокатські запити. Відповіді на ці запити були надіслані представнику відповідача та фактично отримані 16.12.2025 о 16:12.

За твердженням представника відповідача, у цей день адвокат Предчук Т.В. була задіяна в лекційному процесі до 15:50 за адресою: ПрАТ «ВНЗ «МАУП», 03039, м. Київ, вул. Фрометівська, 2. З огляду на час, необхідний для повернення до робочого місця за адресою: 03056, м. Київ, вул. Нижньоключова, 14, опрацювання наданої інформації було фактично унеможливлене через брак часу, а також через відсутність електропостачання за цією адресою з 15:45 до 19:34.

Крім того, вона звернула увагу, що у відповіді на один з адвокатських запитів позивач повідомив про продовження строку його розгляду до 20 робочих днів, що унеможливлює надання повного та обґрунтованого відзиву без урахування відповідної інформації. Останній, двадцятий, робочий день для надання інформації на адвокатський запит спливає 06.01.2025, після чого відповідачу потрібен час для опрацювання отриманих даних та формування правової позиції до 12.01.2026.

У зв`язку з наведеним представник відповідача просить врахувати об`єктивні обставини, які перешкоджають своєчасному ознайомленню та аналізу отриманої інформації, та надати додатковий строк для подання відзиву.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Ознайомившись із вказаною заявою, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 120 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року було скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2025 року, ухвалене у цивільній справі № 756/5047/25 за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні на 20 січня 2026 року об 11 год 00 хв.

Вказаною ухвалою відповідачу було надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому принцип змагальності, передбачений ст. 12 ЦПК України, забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Отже, при вирішенні вказаного питання суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, а також положення Конвенції, зокрема ст. 6, якою захищено право особи на справедливий судовий розгляд, що в свою чергу передбачає право на змагальність провадження. При цьому, кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надання права комусь із сторін подати заяви чи клопотання з аргументами щодо предмета спору і не надання іншій стороні можливості відреагувати на такі аргументи стало б свідченням порушення принципу рівності сторін.

З огляду на викладене, з метою забезпечення відповідачу можливості реалізації своїх процесуальних прав, суд вважає за доцільне частково задовольнити заяву відповідача про надання строку для подання відзиву та продовжити відповідачу строк для подання відзиву, встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі, на 15 днів з дня отримання копії ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про продовження строку для подання відзиву у справі за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для подання відзиву у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії на 15 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ПУКАЛО