УХВАЛА

10 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 686/32854/24

провадження № 61-844ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі, а саме: домоволодіння по АДРЕСА_1 ; підземної автостоянки

АДРЕСА_2 ; вбудованого приміщення бізнес-центру за адресою АДРЕСА_3 , яке належить їм на праві спільної часткової власності.

2. 21 жовтня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Терлич В. Г. подав до суду клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- 1/2 частини домоволодіння, загальною площею 315,6 кв.м, житловою площею 78,7 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини підземної автостоянки №15, загальною площею 17 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- 1/2 частини вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 114,1 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ТОВ «ВВП Актив».

3. Заяву про забезпечення позову обґрунтовував тим, що оскільки предметом позову є поділ спірного нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, відповідачка не бажає вирішити спір мирним шляхом та після подання ним позову відчужила спірне майно ТОВ «ВВП Актив», що значно ускладнить розгляд справи, а також виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому вважав, що наявні підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Короткий зміст судових рішень

4. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 23 жовтня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката

Терлича В. Г. про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна накладено арешт на:

- 1/2 частини домоволодіння, загальною площею 315,6 кв.м, житловою площею 78,7 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040;

- 1/2 частини підземної автостоянки №15, загальною площею 17 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040;

- 1/2 частини вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 114,1 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, які на праві власності належать ТОВ «ВВП Актив» ().

5. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки предметом позову є поділ нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності сторін, суд вважає, що обраний ОСОБА_2 вид забезпечення позову - накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірним із заявленими позовними вимогами. Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки у такому випадку буде обмежена лише можливість розпоряджатися таким майном.

6. ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, звернулася до Хмельницького апеляційного суду. У апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 23 жовтня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначала, що суд не звернув увагу на те, що позивач не визначив та не обґрунтував ціну позову у справі, не зазначив дійсну вартість спірного майна. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Заява про забезпечення позову необґрунтована. ТОВ «ВВП Актив» не є учасником справи. Арешт може бути накладено лише на майно відповідача. А відтак, на її думку, відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

7. Постановою від 08 грудня 2025 року Хмельницький апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року залишив без змін.

8. Суд апеляційної інстанції зазначив, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03 жовтня 2025 року за ТОВ «ВВП Актив» зареєстровано право власності на 1/2 частину домоволодіння загальною площею 315,6 кв. м, розташованого за адресою

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040); 1/2 частину підземної автостоянки № 15 загальною площею 17 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040); 1/2 частину вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 114,1 кв. м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Підстава для державної реєстрації - акт прийманні-передачі

від 03 жовтня 2025 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи ТОВ «ВВП Актив» станом на час постановлення оскаржуваної ухвали була відповідачка ОСОБА_1 . Тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу 99,98.

Апеляційний суд з урахуванням змісту заявлених позовних вимог виснував, що застосований судом першої інстанції арешт щодо спірного нерухомого майна є співмірним із позовними вимогами.

Колегія суддів зазначила, що твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарги про недоведеність вартості нерухомого майна, яке є предметом спору, ніяким чином не впливає на можливість застосування заходів забезпечення позову.

Також суд апеляційної інстанції виснував, що ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не вказала які саме її права порушено при постановленні ухвали про накладення арешту на майно ТОВ «ВВП Актив» з метою забезпечення позову.

Доводи та вимоги особи, яка подала касаційну скаргу

9. 12 січня 2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 грудня 2025 року, постановити рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

10. Заявниця наголошує, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права та неправильно застосували норми матеріального права.

11. ОСОБА_1 зазначає, що позивач не зазначив дійсну вартість спірного майна, що свідчить про зловживання процесуальними правами.

12. Заявниця звертає увагу, що судові рішення щодо забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки ТОВ «ВВП Актив» не є учасником справи

№ 686/32854/24.

13. Також ОСОБА_1 посилається на те, що судами попередніх інстанцій не вирішено клопотання про розгляд заяви про забезпечення позову з викликом сторін.

Щодо процесуальних передумов вирішення судом питання про відмову у відкритті касаційного провадження

14. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій (частина третя статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України).

15. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України в разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

16. Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про (1) закриття провадження у справі, (2) залишення заяви без розгляду,

(3) відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду,

(4) скасування рішення третейського суду, (5) видачу виконавчого листа,

(6) відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду (постанови Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі

№ 127/2-н-439/09 (провадження № 61-18192св18), від 06 березня 2020 року у справі № 1121/1717/12-ц (провадження № 61-22788св19), від 11 листопада

2020 року у справі № 461/11703/15-ц (провадження № 61-2382св20),

від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 (провадження № 61-1546св21)).

17. Ухвала суду про забезпечення позову не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

18. Із матеріалів касаційної скарги, аналізу змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для виникнення сумнівів щодо правильності застосування апеляційним судом норм процесуального права.

19. Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Право застосоване судом та оцінка доводів касаційної скарги

20. За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

21. Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

22. В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд враховує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

23. Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження суд встановлює в ухвалі і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

24. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

25. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення судупро задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

26. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Водночас важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

27. У подальшому у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду підтвердила наведені вище висновки та додатково дослідила питання можливості застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, у спорах про оспорення правочинів, укладених з приводу такого майна.

28. Зокрема, постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду зауважив, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Так, Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.

29. Натомість ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

30. Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

31. Суди встановили, що у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі нерухомого майна - домоволодіння по АДРЕСА_1 , підземної автостоянки АДРЕСА_2 , вбудованого приміщення бізнес-центру за адресою АДРЕСА_3 . Вказане майно належало сторонам на праві спільної часткової власності.

З позовом до суду ОСОБА_2 звернувся у грудні 2024 року.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03 жовтня 2025 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВВП Актив» зареєстровано право власності на 1/2 частину домоволодіння загальною площею 315,6 кв. м, розташованого за адресою

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040); 1/2 частину підземної автостоянки № 15 загальною площею 17 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040); 1/2 частину вбудованого приміщення бізнес-центру загальною площею 114,1 кв. м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Підстава для державної реєстрації - акт прийманні-передачі

від 03 жовтня 2025 року (після дати звернення позивача з позовом).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи ТОВ «ВВП Актив» станом на час постановлення оскаржуваної ухвали була відповідачка ОСОБА_1 . Тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу 99,98.

32. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, врахував предмет спору, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення у подальшому може утруднити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких здійснено звернення до суду.

33. Апеляційний суд правильно погодився з висновками суду першої інстанції, що застосований судом арешт щодо спірного нерухомого майна співмірним із позовними вимогами.

34. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував, що кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи ТОВ «ВВП Актив» є відповідачка ОСОБА_1 (тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу 99,98).

35. Окрім того, Верховний Суд звертає увагу, що майно, на яке ОСОБА_2 просив накласти арешт, є предметом спору, за наявною у суду інформацією це майно було відчужено відповідачкою після подання позову на користь ТОВ «ВВП Актив».

36. Хмельницький апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи про недоведеність вартості нерухомого майна, оскільки такі твердження ніяким чином не впливає на можливість застосування заходів забезпечення позову.

37. Суд правильно зазначив про тимчасову дію заходів забезпечення позову, а саме арешту, який проявляється у накладанні заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження, водночас власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

38. Встановивши, наявність зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність і адекватність заходу забезпечення позову із заявленими ОСОБА_2 вимогами, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про задоволення заяви про забезпечення позову.

39. Доводи касаційної скарги не спростовуються вищенаведеним, зводяться до власного тлумачення норм матеріального та процесуального права та до незгоди з судовими рішеннями, висновків суду не спростовують, на їх законність та обґрунтованість не впливають, не можуть бути підставою для їх скасування.

40. Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A,

№ 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

41. Оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара