Провадження № 2/591/2499/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сумської міської ради в особі управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради

про зобов`язання вчинити дії по приватизації житлового приміщення

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом і мотивують його тим, що їм незаконно відмовлено у задоволенні заяви про приватизацію житлового приміщення №512 у гуртожитку по АДРЕСА_1 , чим порушено їх законне право на приватизацію.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в письмовій заяві позов підтримали повністю, просять суд його задоволити, слухати справу у їх відсутність.

Відповідач: Сумська міська рада в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду відзив, в якому заперечує щодо вимог позивачів, оскільки відсутні законні підстави для приватизації квартир у гуртожитках.

Суд вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивачі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.03.1983 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

02 вересня 2002 року позивачу ОСОБА_1 був виданий ордер №184 на право заняття з сім`єю, яка складалася з двох осіб на житло в гуртожитку, що розташовано в АДРЕСА_2 , площею 30,9м2, про що свідчить копія ордеру на житло (а.с. 7).

Позивачами, не використані житлові чеки на право на безоплатну приватизацію житла, про що свідчать довідки Ощадбанку (а.с. 19).

З відповіді Управління комунального майна СМР №229/10.01.-07 від 02.09.2025 року вбачається, що гуртожиток АДРЕСА_1 , в тому числі житлове приміщення №512, перебувають у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с. 11).

З довідок Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР від 23.07.2025 року та 30.07.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно, належне на праві власності за ними не зареєстровано (а.с. 17-18).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_3 з 25.10.2002 року (а.с. 8,9).

Згідно інформаційної довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 10).

Листом Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР від 26.08.2025 року позивачу відмовлено в приватизації житла, у зв`язку з тим, що в поданих ним документах є розбіжності, а саме невідповідність загальної площі, зазначеної в ордері на квартиру та технічному паспорті, а саме- площа збільшена на 2,5 м2. Також у відмові зазначені умови приватизації житла в гуртожитку, які позивачами повністю виконані, а саме- що сфера дії закону поширюється на громадян та членів їх сімей, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду та вселені в гуртожиток і фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу (а.с. 20-21).

Відмова відповідача є незаконною, виходячи з наступного:

Згідно ч. ч. 1,3,10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному громадському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішення відповідних органів приватизації, що приймають не пізніше місяця з одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовляти мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках, у приватизації займаного ним житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення в гуртожитках (житлові кімнати), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Відповідно до п. 4 ст. 5 вище вказаного Закону України право на приватизацію квартир (будинків) державного фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним.

До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» , частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» згідно якої не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи положення зазначених норм, перелік випадків відмови чітко визначений у законодавстві і є вичерпним, а саме: 1) відсутність у особи права на приватизацію; 2) заборона приватизувати конкретне приміщення.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц.

Спірне житлове приміщення №512 у гуртожитку по АДРЕСА_1 , не віднесено до приміщень, які не можна приватизувати, ніякої законодавчої заборони на його приватизацію не має.

Позивачі мають право на приватизацію спірного житла, зокрема заселилася у житлове приміщення АДРЕСА_4 на підставі ордера на жилу площу в гуртожитку №136/1, виданого 16.07.2002 року, з 25.10.2002 року зареєстровані і постійно проживають в ньому до цього часу, несуть витрати з його утримання, іншого житла у власності позивачів не має, що свідчить про те, що вони мають достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому їх «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції».

Посилання відповідача на те, що Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитках є неправомірним.

Статус житлового приміщення, в яке позивачі заселилися на підставі ордера на житлову площу в гуртожитку №136/1, виданого 16.07.2002 року УМВС не змінювався, за актом приймання-передачі державного майна у комунальну власність від 19.11.2021 року Міністерство внутрішніх справ України передало, а Виконавчий комітет Сумської міської ради прийняв у власність житлові приміщення до складу яких входять однокімнатні, двокімнатні та трьох кімнатні.

Крім того, зміна власника житлового фонду, категорії житла (будинку, гуртожитку) не може бути підставою для відмови мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла (висновки Верховного Суду у постанові від 05 травня 2025 року по справі № 759/1426/22).

Ордер на заняття у відособлене користування житлового приміщення №512 у гуртожитку по АДРЕСА_1 є чинним, у встановленому законодавством порядку недійсним не визнаний.

Матеріалами справи підтверджуються, що за позивачами відсутнє зареєстроване на праві власності житло.

Позивачі на законних підставах заселилися в житлове приміщення і тривалий час в ньому проживають, не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію держаного фонду, на правових підставах вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу, а тому відмова відповідача у приватизації житла є незаконною.

Таким чином, відмова відповідача позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Право позивачів порушено і підлягає захисту у суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 8, 10, 11 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сумської міської ради в особі управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії по приватизації житлового приміщення - задовольнити.

Зобов`язати Сумську міську раду вчинити дії по приватизації житлового приміщення,передавши у спільну часткову власність житло у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 33,4 м2, на користь ОСОБА_1 , громадянина України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , громадянки України ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 лютого 2026 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО