Справа № 204/600/25
Провадження № 2-о/204/19/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі головуючого судді Чапали Г.В., за участю секретаря судового засідання Азарян Б.С., представника заявника Гурбич І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про привід свідка у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Чечелівського районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства.

12 січня 2026 року на адресу суду надійшло клопотання заявниці ОСОБА_1 , у якому вона просить суд застосувати до свідка ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 такий захід процесуального примусу як привід свідка.

В обґрунтування клопотання зазначено, що як заявниця, ОСОБА_1 так і її представник ОСОБА_3 особисто по телефону неодноразово спілкувались з ОСОБА_2 , повідомляли її про необхідність з`явитись у судове засідання з метою допиту в якості свідка, проте вона не з`являється без поважних причин та не повідомляє про причини своєї неявки.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 клопотання про привід ОСОБА_2 підтримав, просив суд його задовільнити.

Заслухавши думку представника заявника, розглянувши клопотання про привід свідка, суд дійшов наступних висновків.

Так, ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 17 листопада 2025 року, постановленою протокольно, було задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_3 про виклик свідка ОСОБА_2 .

Даний свідок в судове засідання призначене на 15 грудня 2025 року не з`явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ЦПК України належно викликаний свідок, який без поважних причин не з`явився на судове засідання або не повідомив про причини неявки, може бути підданий приводу через відповідні органи Національної поліції України з відшкодуванням у дохід держави витрат на його здійснення.

Як встановлено в судовому засіданні, свідок ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У той же час суд враховує, що у первісній редакції поданої суду заяви про встановлення факту батьківства, заінтересованою особою було зазначено саме ОСОБА_2 , остання є матір`ю померлого ОСОБА_4 факт батьківства якого відносно доньки заявниці ОСОБА_5 складає предмет судового розгляду у даній справі.

Також суду надано копію заяви ОСОБА_1 до Чечелівського районного суду м. Дніпра, відповідно до якої в межах цивільної справи №204/5285/25 вона просила суд визнати ОСОБА_6 бабусею ОСОБА_5 (а.с. 65).

Отже свідок ОСОБА_2 фактично не є безсторонньою особою, і як було неодноразово заявлено в судових засіданнях представником заявниці ОСОБА_3 її виклик в судове засідання має на меті підтвердити факт наявності родинних відносин між нею ( ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) та її онукою ( ОСОБА_5 ), а також померлим сином ( ОСОБА_4 ).

Згідно ст. 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Представник заявниці ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив про те, що ОСОБА_2 обізнана про обставини справи та відмовляється з`являтись до суду та надавати пояснення щодо вказаних обставин, обґрунтовуючи це зокрема побоюваннями щодо можливого позбавлення її квартири, у якій вона на даний час проживає.

Отже суд вважає, що таким чином ОСОБА_2 висловила відмову давати показання або пояснення щодо себе та членів сім`ї (близьких родичів), зокрема померлого сина, скориставшись правом, гарантованим Конституцією України, у зв`язку із чим застосування до неї примусового приводу задля відтворення вказаних обставин перед судом суперечитиме меті вказаного правового інституту процесуального примусу.

При цьому суд також має враховувати вік свідка, та зважати на відсутність відомостей про її стан здоров`я.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України, до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить зокрема неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами (ч.4 ст. 44 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що матеріали справи містять підтвердження того, що свідок ОСОБА_2 фактично є заінтересованою особою у справі, має гарантоване конституційне право та фактично висловила відмову давати показання або пояснення щодо себе та членів сім`ї (близьких родичів), зокрема померлого сина, у зв`язку із чим клопотання про її примусовий привід в якості свідка фактично переслідує іншу мету, аніж та, що передбачена вказаним правовим інститутом, у зв`язку із чим суд вважає, що ОСОБА_2 не може бути піддана приводу через відповідні органи Національної поліції України на підставі ч. 1 ст. 147 ЦПК України, отже клопотання ОСОБА_1 про привід свідка є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 143, 147, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про привід свідка ОСОБА_2 у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя