Справа № 308/5691/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами, цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року та на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року, ухвалене головуючим суддею Крегул М.М., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У квітні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 13.07.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №00398-07/2023, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Зазначає, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.

У свою чергу, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 39 000 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 29 000 грн.

При цьому, 29.01.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №29012024-1, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №00398-07/2023 від 13.07.2023.

На поштову адресу боржника було відправлено повідомлення про заміну кредитора. Також відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №00398-07/2023 від 13.07.2023 року в розмірі 39 000 грн. на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 10 000 гривень, зокрема не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджують перерахування коштів на вказаний відповідачем картковий рахунок, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року заяву адвоката Сочки В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень.

Не погоджуючись із рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-капітал» подало апеляційну скаргу на дане рішення та просить скасувати таке, прийняти нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що на підтвердження видачі кредитних коштів Позивачем до позовної заяви долучено лист-повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про перерахування коштів позичальнику та розрахунок заборгованості за кредитним договором №00398-07/2023, що є належними та допустимими доказами видачі кредитних коштів ОСОБА_1 та наявності в останнього невиконаних кредитних зобов`язань перед товариством.

Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. У частині щодо виписок, слід зауважити, що виписка по картковому рахунку справді може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами, однак товариство не може надати таку виписку, оскільки не є банком та не може отримати конфіденційну інформацію ОСОБА_2 та тільки перераховує кошти на вказаний позичальником картковий рахунок.

Суд не витребував додаткові докази на клопотання позивача, а тому не було можливості дослідити виписку з карткового рахунку позичальника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сочка В.І., зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Вказує, що лист ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» на який у своїх доводах апеляційної скарги посилається товариство, не є первинним бухгалтерським документом, не вказує в межах якого договору здійснено переказ та на чиє ім`я такий здійснено. Позивачем не додано доказів наявності договору між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» про організацію переказу грошових коштів.

Наданий ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум.

Виписки з карткового рахунку відповідача товариством суду не надано. Кредитор не був позбавлений можливості самостійно звернутися до банку із запитом щодо надання виписки по цьому рахунку.

Судом першої інстанції задоволено клопотання позивача про витребування з АТ «Універсал Банк» виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , однак згідно відповіді №9844-Л від 26.07.2025 банком не вдалось ідентифікувати власника картки. Іншого клопотання про витребування доказів банком заявлено не було.

Погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу та щодо відсутності кредитної заборгованості.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року.

Зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з товариства на користь ОСОБА_1 7 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На переконання позивача обсяг виконаних представником відповідача робіт не співмірний із сумою стягнення. Витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та нерозумними, а також недоведеними.

У зв`язку з цим просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.07.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00398-07/2023.

Згідно умов цього кредитного договору, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, який становить 360 днів. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів клієнта платіжної картки №4441-11хх-хххх-7248 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами (п. 1 Договору).

Разом з кредитними договором відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту та орієнтовний розрахунок заборгованості.

За даними довідки про ідентифікацію виданої ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» слідує, що товариством було ідентифіковано клієнта - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та надано одноразовий ідентифікатор W668.

На підтвердження перерахування коштів за вказаними реквізитами платіжної картки до матеріалів справи позивачем долучено лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №3426_48 від 28.03.2025 року, в якому зазначено, що між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022 та відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну катку клієнта: 13-07-2023 о 14:10:00 на суму 10 000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 номер транзакції в системі iPay.ua 262089220, призначення платежу: Зарахування 10 000,00 грн на карту НОМЕР_1 .

Поряд з цим, до матеріалів справи в апеляційній інстанції позивачем долучено договір доручення на здійснення переказу коштів укладений між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, який апеляційний суд до уваги бере з огляду на те, що такий доказ є важливим в контексті встановлення всіх істотних обставин справи.

Згідно договору факторингу №290012024-1 від 29.01.2024 укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (п. 1 Договору).

З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №290012024-1 від 29.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 зазначений у борговому портфелю під №2926 та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до боржника після підписання акту приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників від 29.01.2024.

Відповідно до платіжної інструкції №74825 від 29.01.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Стар Файненс Груп» 2 025 297,62 гривень плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №290012024-1 від 29.01.2024.

ТОВ «Стар Файненс Груп» повідомляло ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» листом.

Згідно розрахунку заборгованості від 18.07.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» становить 39 000 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 29 000 грн.

Крім цього, позивачем надано докази надіслання ОСОБА_1 досудової вимоги про повернення кредитних коштів, що підтверджується списком 2 від 18.04.2025 АТ «Укрпошта».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову мотивуючи таку відмову тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт перерахування відповідачеві кредитних коштів у розмірі 10 000 гривень та отримання таких ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, а також вказав, що згідно відповіді №9844-Л від 26.07.2025 банком не вдалось ідентифікувати власника картки.

Апеляційний суд не погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що факт укладення кредитного договору сторони не заперечують, однак під сумнів ставиться саме факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 10 000 гривень.

Товариством під час подання позовної заяви заявлено клопотання про витребування з АТ «Універсал Банк» відомостей по картковому рахунку № НОМЕР_1 , однак згідно відповіді №9844-Л від 26.07.2025 банком не вдалось ідентифікувати власника картки. АТ «Універсал Банк» додатково зазначило, що для ідентифікації необхідно надати ПІБ, дату народження та ІПН власника картки.

Оскільки позивачем додаткового клопотання про витребування виписки з карткового рахунку відповідача не було заявлено в суді першої інстанції(з урахуванням зауважень АТ «Універсал Банк»), то слід констатувати, що суд першої інстанції діяв згідно положень чинного ЦПК України, оскільки суд не може самостійно збирати докази в даній категорії справ.

Згідно листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №3426_48 від 28.03.2025, зазначено, що між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022 та відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну катку клієнта: 13-07-2023 о 14:10:00 на суму 10 000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 номер транзакції в системі iPay.ua 262089220, призначення платежу: Зарахування 10 000 грн на карту НОМЕР_1 .

До матеріалів справи в апеляційній інстанції позивачем долучено договір доручення на здійснення переказу коштів укладений між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, який апеляційний суд до уваги бере з огляду на те, що такий доказ є важливим в контексті встановлення всіх істотних обставин справи та правильного вирішення спору.

Тобто, вищезгаданим листом підтверджується факт видачі кредитних коштів ОСОБА_1 у сумі 10 000 гривень.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного у суду у Постанові від 22.04.2024 у справі №559/1622/19 виснував, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Слід погодитись з доводами позивача, які викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції в частині того, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не є банківською установою, тобто не відкриває карткові рахунки та немає доступ до таких, оскільки під час оформлення кредиту позичальник вказує вже наявний картковий рахунок в банку на який товариство за посередництвом ТОВ «УНП» здійснює переказ коштів.

Згідно положень статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не може отримати доступ до інформації про операції проведені відповідачем, оскільки такі становлять банківську таємницю, а тому доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідач на спростування наявності в нього кредитних зобов`язань перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» міг надати суду виписку з карткового рахунку № НОМЕР_1 від 13.07.2023, що повинно довести факт неотримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 10 000 гривень, однак цього останнім зроблено не було.

Тому, слід вважати доведеним факт отримання та користування кредитними коштами ОСОБА_1 . Суд першої інстанції зазначеного не врахував та прийшов до помилкових висновків відмовляючи у задоволенні позовних вимог.

З приводу розміру кредитної заборгованості, то відповідно до розрахунку заборгованості від 18.07.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» становить 39 000 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 29 000 грн.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.09.2024 у справі №204/7787/21 виснував, що недоведення суми заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні позову банку, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву.

В даному випадку проаналізувавши умови кредитного договору №00398-07/2023 від 13.07.2023 та наданий розрахунок заборгованості, а також відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, апеляційний суд вважає, що заявлені товариством позовні вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати, яка таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та за неповного з`ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд керуючись ст. 376 ЦПК України скасовує рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року та ухвалює нове рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованості за кредитним договором №00398-07/2023 від 13.07.2023 у розмірі 39 000 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 29 000 грн.

Щодо додаткового рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року.

З урахуванням того, що апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у повному обсязі, заявлене адвокатом Сочкою В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, а додаткове рішення слід скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви щодо стягненні витрат на професійну правничу допомогу з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 .

Крім цього, апеляційний суд враховуючи положення статті 141 ЦПК України зазначає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 гривень та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 гривень, що разом становить суму 6 056 гривень (2 422,40 + 3 633,60).

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, заборгованість за кредитним договором №00398-07/2023 від 13.07.2023 року в розмірі 39 000 гривень, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 10 000 гривень; заборгованість за відсотками 29 000 гривень.

Додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви адвоката Сочки Віталія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 056 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 20 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: