Справа № 594/1412/25
У Х В А Л А

26 січня 2026 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2 в якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.01.2026 представник відповідача адвокат Сабатюк Н.П. подала до суду заяву про надання строку примирення, в якій вказала, що відповідач ОСОБА_2 висловив щире бажання зберегти шлюб та сім`ю. Вони з дружиною разом вже понад 5 років, переживши за цей час чимало спільних моментів і здобувши важливий досвід у житті. За цей час у них народилось двоє чудових дітей. Це свідчить про те, що стосунки між подружжям мають глибоке підґрунтя, побудоване на любові, взаємній підтримці та розумінні. Незважаючи на певні тимчасові труднощі у відносинах, які можуть виникати у будь-якому шлюбі, відповідач вважає, що ці проблеми є нормальними і не свідчать про відсутність порозуміння в загальному. Він переконаний, що такі суперечності можна подолати через діалог, і він готовий докласти всіх зусиль для налагодження стосунків. Відповідач не бажає розривати шлюб, адже вірить, що є ще шанс на відновлення і зміцнення їхнього зв`язку. Відзначила, що попри існуючі розбіжності у поглядах на деякі питання, обидві сторони завжди прагнули до взаєморозуміння і намагалися шукати компроміси, тому за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. Просить суд надати сторонам строк на примирення терміном шість місяців.

07.01.2026 представник позивача подала заперечення на клопотання (заяву), в якому вказала, що клопотання про надання строку на примирення не підлягає до задоволення, таке подане стороною відповідача з метою затягування розгляду справи, чинення психологічного та економічного тиску на позивача.Позивач заперечує щодо надання шестимісячного строку на примирення, з тих підстав, що шлюбні стосунки між ними фактично припинилися та не підлягають відновленню. Упродовж спільного життя позивач систематично зазнавала морального приниження та зневаги з боку його близьких родичів - матері та бабусі. Чоловік жодного разу не став на її захист, чим завдав моральної шкоди та створив психологічно шкідливе середовище в сім`ї. З початком повномасштабної війни чоловік відвіз її з одномісячною донькою до її батьків, сам при цьому проживав окремо та приїжджав лише на вихідні. Фактично сімейне життя було перерване. У липні 2023 року вони відновили спільне проживання, у шлюбі народився син, однак конфлікти не припинилися, а принизливе ставлення з боку його родичів продовжувалося. У листопаді 2024 року чоловік виїхав за кордон всупереч її позиції та інтересам сім`ї, залишивши її саму з двома дітьми. Протягом цього часу вона самостійно здійснювала догляд та виховання дітей. Рішення про виїзд чоловік ухвалив, керуючись думкою своєї матері, а не потребами сім`ї. Після її рішення про розірвання шлюбу чоловік повернувся в Україну, однак його поведінка була спрямована не на примирення, а на психологічний тиск. Він принижував її, маніпулював, кричав, погрожував забрати дітей та змусити її відкликати заяву про розірвання шлюбу. При цьому йому було відомо про її стан здоров`я, зокрема те, що нервове напруження провокує у неї напади мігрені, однак це ним свідомо ігнорувалося. Такі дії з його боку свідчать про відсутність поваги, турботи та безпечного середовища для неї як для матері їхніх малолітніх дітей. Продовження шлюбу є неможливим, оскільки: подружні стосунки фактично припинені, між нами відсутні взаємна повага, підтримка та довіра; чоловік застосовував психологічний тиск і погрози, вона не має наміру відновлювати шлюбні відносини та на теперішній час кохає іншу людину, що остаточно підтверджує відсутність можливості примирення та збереження сім`ї.

Позивач ОСОБА_1 в зал судового засідання не прибула

Представник позивача адвокат Нюня Н.А. подала заяву, в якій просить справу слухати у її та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в залі судового засідання підтримав подану письмову заяву про надання строку для примирення, вказав, що хоче зберегти сім`ю, а тому просить таку задовольнити.

Відповідно до ст..111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечитиме моральним засадам суспільства.

Згідно ч.2 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Зважаючи на те, що сторони мають малолітніх дітей, обставин, передбачених ч.2 ст.111 СК України, які б перешкоджали вжиттю заходів щодо примирення подружжя, судом не встановлено і матеріали справи не містять, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи слуханням та надати сторонам строк для примирення.

Керуючись ст. 111 СК України, ст.251 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу призначити подружжю три місяці для примирення.

Провадження у справі зупинити на строк, наданий сторонам для примирення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий Чир П.В.