Справа № 683/3450/25
У Х В А Л А

11 лютого 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Завадської О.П.

при секретарі Поважнюк О.Б.

з участю

представника позивачки/відповідачки ОСОБА_1 адвоката Незвіського Д.Я.

представника відповідача/позивача ОСОБА_2 адвоката Ковалюка М.Г.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинів Хмельницької області об`єднану цивільну справу за первинним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

В провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває вищевказана справа.

Представник позивачки/відповідачки ОСОБА_1 адвокат Незвіський Д.Я. заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду цивільної справи між, в тому числі, сторонами по даній справі про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб та передання матері, яку вважає основною, оскільки після визначення з ким з батьків буде проживати дитина, той і буде стягувачем аліментів на утримання дитини. Підставами зупинення вказує їх взаємозв`язок, так як позовні вимоги пов`язані між собою, випливають із одних правовідносин та є взаємовиключні, що сприятиме економії процесуального часу та полегшить їх виконання. Тим більше з огляду на те, що в апеляційному порядку ухвала суду в частині зміни підсудності скасована і справа повернута для продовження розгляду. Розцінює зупинення аліментних позовів не як погіршення становища дитини, а як можливість досягнення швидшого збалансування прав та законних інтересів дитини та матері.

Представник відповідача/позивача ОСОБА_2 адвокат Ковалюк М.Г. заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи його маніпуляцією, оскільки мати фактично привласнила кошти дитини, з особистих міркувань, а не в інтересах дитини, не використовує їх за цільовим призначенням, запевняючи, що в майбутньому ці кошти будуть скеровані на потреби дитини, оскільки вона отримує великі доходи від власного бізнесу у двох країнах, при цьому просить збільшити розмір присуджених аліментів, незважаючи на те, що проживає окремо від дитини, не враховуючи думку батька та сина, заявляє про намір змінити звичне для дитини місце проживання та навчання в м. Вижниця на ще невідоме їй самій місце проживання та навчання сина в м. Києві, що розцінюється ними як бажання вивезти дитину закордон, про що вона повідомила на засіданні комісії служби у справах дітей.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов наступного висновку.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Вижницької міської ради Чернівецької області, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб та передання матері з позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини і з зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини в самостійні провадження.

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини і з зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини та передано в канцелярію Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Вижницької міської ради Чернівецької області, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб та передання матері (справа №683/2006/2025) направлено за підсудністю до Вижницького районного суду Чернівецької області.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року в частині направлення за підсудністю до Вижницького районного суду Чернівецької області позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Вижницької міської ради Чернівецької області про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб та передання матері (справа № 683/2006/2025) до Вижницького районного суду Чернівецької області скасовано.

Справу № 683/2006/2025 за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Вижницької міської ради Чернівецької області про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб та передання матері, направлено до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області для розгляду по суті.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року в справі № 761/33089/20 (провадження №61-18470св21) вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту шостого частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, така підстава зупинення провадження, як неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, застосовується у тому разі, коли в тій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Сторони визнають окреме проживання батьків і дитини, проживання їхньої дитини з бабою ОСОБА_4 , сплату аліментів батьком дитини на користь матері для утримання дитини та фактичне невикористання даних аліментів на потреби дитини.

За змістом п. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно ч. 2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

В даному судовому провадженні спір стосується питання участі батьків в утриманні малолітньої дитини, зупинення провадження у справі порушить баланс інтересів дитини і суперечитиме її інтересам, які мають домінувати над інтересами кожного з учасників спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що представником позивачки/відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Незвіським Д.Я. не доведено об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням у справі №683/2006/2025, а також те, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду, а тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 258-260 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити у клопотанні представника позивачки/відповідачки ОСОБА_1 адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича про зупинення провадження у справі.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя