06.02.2026 Справа № 363/5796/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Рукас О.В.;

за участю секретаря судових засідань Вільчинської Є.Д.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/248/16-ц від 24.03.2016 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з позивачем та перебували на її утриманні.

На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітнім та навчається на 1 курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж геологорозвідувальних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка», термін навчання з 01.09.2025 року по 30.06.2028 року.

В процесі отримання освіти їх спільним з відповідачем сином ОСОБА_3 у позивачки виникають постійні витрати пов`язані з його навчанням, які вона не взмозі самостійно повноцінно забезпечити. Тому позивач, враховуючи матеріальне становище відповідача, посилаючись на те що відповідач не має на утриманні інших осіб і може надавати дитині матеріальну допомогу, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), від всіх його видів доходу щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до закінчення навчання.

Ухвалою суду від 17.10.2025 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав на подачу заяв по суті справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги не визнає, має сумнів відносно того, що він є біологічним батьком ОСОБА_3 , наразі має складне матеріальне становище через встановлення інвалідності, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. До початку судового засідання відповідач подав заяву в якій просив долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують його матеріальний стан: копію пенсійного посвідчення та копію довідки МСЕК.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи подані ним заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 (а.с.29).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.7).

24.03.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано, що підтверджується рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.03.2016 у справі № 363/248/16-ц, що набрало законної сили 05.04.2016 року (а.с.14).

На підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.05.2014 року у справі №363/1631/14-ц з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 стягувались аліменти на утримання спільних дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн., на кожну дитину, кожен місяць, починаючи з 16.04.2014 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина ОСОБА_6 та до ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_7 (а.с.13).

Зі свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », про що 20.06.2017 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області проведено реєстрацію та складено відповідний актовий запис №15 (а.с.8).

З договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №80-062/2025 від 15.08.2025 року (а.с.49-50) та договору № 28-80-062-2025 від 15.08.2025 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка, який є невід`ємним додатком до Договору про навчання освітніх послуг (а.с.51-52) судом встановлено, що між ОСОБА_3 та в.о. директором відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж геологорозвідувальних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка» ОСОБА_9 було укладено Договір про надання платної освітньої послуги, загальна вартість навчання складає 53 700 грн., з розрахунку 17900 гривень за рік навчання та щосеместровою сплатою до 01 вересня та до 01 лютого.

Згідно до копії квитанції Приватбанку № 1.287421493.1 від 01.09.2025 року (а.с.53) ОСОБА_1 сплатила за 1 семестр навчання сина ОСОБА_3 9 000 (дев`ять) тисяч гривень.

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж геологорозвідувальних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка» №117 від 29.08.2025 року (а.с.11), ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання на контрактній основі Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж геологорозвідувальних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка» групи А-21 І курсу, термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2028 року.

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж геологорозвідувальних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка» №194 від 20.11.2025 року (а.с.48) ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання на контрактній основі Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж геологорозвідувальних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка» групи А-21 ІІ курсу, термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2028 року.

З витягів з реєстру територіальної громади (а.с.6, 47) судом встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання матері ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зістаттею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст. 201 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Так, з долученого військового квитка серії НОМЕР_6 (а.с.36-38) вбачається, що ОСОБА_2 звільнений в запас за пп. «б» (за станом здоров`я) п.2ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_7 від 15.09.2021 року судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання 3 група.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 035395 від 11.10.2018 року вбачається що з 01 жовтня 2018 року ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності довічно. Рекомендовано: ендопротезування лівого кульового суглобу, ортопедичне взуття, фізична реабілітація, санаторно-курортне лікування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Ваховуючи зазначені сторонами обставини в обґрунтування та заперечення заявлених у справі вимог та надані ними докази у їх сукупності, враховуючи навчання повнолітнього сина сторін, відсутність у нього самостійного доходу, а відтак, наявність потреби у матеріальній допомозі та з урахуванням матеріального стану відповідача, стану його здоров`я, наявність інвалідності 3 групи, отримання пенсії по інвалідності, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 01.10.2025 року і до припинення навчання, тобто до 30.06.2028 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Суд вважає, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення закінчення навчання ОСОБА_3 , а враховуючи те, що і позивач має утримувати сина, то такий розмір буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів, як одержувача, так і платника аліментів.

Суд зазначає, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог у розмірі, заявленому позивачем. Положення ст. 199 СК України передбачають умову, що батько може надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах за позовами щодо стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору.

Судом встановлено, що у зв`язку з розглядом справи ані стороною позивача, ані стороною відповідача судових витрат не понесено.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 01.10.2025 року і до закінчення навчання 30.06.2028, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати у розмірі 1211, 20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11.02.2026 року.

Позивач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя О.В. Рукас