Справа № 161/1455/26
Провадження № 2-о/161/185/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Собуцької О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування вимог вказує, що з 16 березня 1974 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про шлюб було видано російською мовою, прізвище осіб після укладення шлюбу вказано як « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 ». 23.11.1995 року чоловік отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище зазначено « ОСОБА_2 ». 03.07.1996 року паспорт отримала заявниця, із зазначенням прізвища « ОСОБА_1 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак отримала відмову по причині виявлення розбіжностей при написанні її анкетних даних (прізвища) у свідоцтві про укладення шлюбу.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності їй свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 16 березня 1974 року.

Ухвалою судді від 23 січня 2026 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.

Представник заявниці у письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без участі сторони заявника, вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи у письмових поясненнях щодо задоволення заяви заперечила. Зазначила, що враховуючи положення ч. 3 ст. 315 ЦПУ України, заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, розгляд справи просила здійснювати без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Зі змісту заявлених вимог слідує, що заявниця просить встановити факт належності їй свідоцтва про укладення шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пунктах 2, 3, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки). Суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено закриває провадження в ній.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 591/5199/20 (номер провадження 61-19527св20) зроблено такий висновок: «при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній».

Підстави для закриття провадження у цивільній справі наведені у ст. 255 ЦПК України. Так, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України). Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 ч.1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до пункту 1.15. цих Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Відповідно до пункту 1.7. цих Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28. розділу II цих Правил.

Так, пунктом 2.28. цих Правил визначено, що у разі, якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. У разі необхідності внесення змін до актового запису цивільного стану, що зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, що проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України.

За встановлених судом фактичних обставин справи, пов`язаних із вирішенням питання про закриття провадження у ній, а також виходячи із змісту наведених вище норм, джерел права та роз`яснень, котрі застосовані при постановленні даної ухвали, суд переконаний, що вимога заявниці про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 16 березня 1974 року за місцем реєстрації шлюбу - Південно-Сахалінським відділом ЗАГС Туркменської РСР, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає.

Окреме провадження за такою заявою у розглядувані справі було відкрито помилково, так як законом передбачений позасудовий порядок врегулювання відповідного питання, а саме заявниці належить спершу звернутись до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання з заявою про внесення змін до відповідного актового запису про шлюб, а у випадку, якщо за наслідками перевірки зібраних документів відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану складе обґрунтований висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, ОСОБА_1 наділена правом оскарження такої відмови органу виконавчої влади в судовому порядку у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на усе викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, із одночасним роз`ясненням про наслідки такого закриття для заявниці, на виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Оскільки при звернені до суду із заявою ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору, питання повернення його з Державного бюджету України відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» не вирішується.

Керуючись статтями 10, 13, 247, 255-256, 258, 260-261, 293-294, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту, що має юридичне значення, - закрити.

Роз`яснення з приводу того, до повноважень якого державного органу віднесено вчинення відповідної дії та до юрисдикції якого суду у випадку відмови компетентного державного органу у вчиненні відповідної дії віднесено вирішення такого питання/розгляд такої заяви, містяться у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складання ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 10 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк