Провадження у справі № 2-о/129/56/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників в місті Гайсин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ободівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

Установив:

23.10.2025 р. заявник звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

29.10.2025 р. ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ободівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, передано за підсудністю до Гайсинського районного суду Вінницької області з огляду на те, що вказана справа відноситься до виключної підсудності, оскільки стосується спадкових правовідносин, пов`язане із місцем відкриття спадщини та місцезнаходженням спадкового нерухомого майна.

За змістом поданої заяви мета встановлення факту є подальше прийняття у власність спадкового майна померлого ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований в с. Нова Ободівка Ободівської сільської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області і після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить: приватний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка з кадастровим номером :0:001:0060, вказане село входило до складу Тростянецького району Вінницької області до 19.07.2020 року часу ліквідації вказаного району відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності

юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю, а ст.30 ЦПК України визначено виключну підсудність.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі №462/7217/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Предметом заяви є встановлення факту спільного проживання на час відкриття спадщини, при цьому, встановлення зазначеного факту, за інформацією, що надав заявник, необхідне для прийняття спадщини на приватний житловий будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка з кадастровим номером :0:001:0060.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або. якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст1261 - 1265 ЦК України) (ст.ст.1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України).

Таким чином право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна).

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Слід дійти висновку, що за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, а тому за правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України позов повинен пред`являтися за місцем знаходження вказаного нерухомого майна, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18.

Встановлення факту спільного проживання в конкретній ситуації безпосередньо пов`язано з правом на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно.

Оскільки предметом заяви є встановлення факту спільного проживання на момент смерті спадкодавця, що необхідно для прийняття спадщини у вигляді нерухомого майна, то суд дійшов висновку, що заява стосується нерухомого майна, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України має розглядатися за правилами виключної підсудності місцевим судом, юрисдикція якого поширюється на територію, на якій розташоване вказане нерухоме майно.

Виключна підсудність-це особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи і виконання судового рішення.

Крім того відповідно до п.3-1. Розділ XІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» також передбачено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до статті 19 цього ж Закону суд утворюється і ліквідовується законом.

Проект закону про утворення чи ліквідацію суду вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Місцезнаходження, територіальна юрисдикція і статус суду визначаються з урахуванням принципів територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Підставами для утворення чи ліквідації суду є зміна визначеної цим Законом системи судоустрою, необхідність забезпечення доступності правосуддя, оптимізації видатків державного бюджету або зміна адміністративно-територіального устрою.

Утворення суду може відбуватися шляхом створення нового суду або реорганізації (злиття, поділу) судів.

Наведені норми слід розуміти таким чином, що система судоустрою хоча і будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, однак на практиці вона не завжди може співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом держави.

Зміна ж адміністративно-територіального устрою може бути лише підставою для перегляду існуючої системи судоустрою в порядку визначеному Конституцією та законами України.

Таким чином до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відповідно до вимог п.1) ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки за змістом заяви спадщина відкрилась щодо нерухомого майна, яке знаходиться в с. Нова Ободівка Ободівської сільської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, вказане село входило до складу Тростянецького району Вінницької області до 19.07.2020 року часу ліквідації вказаного району відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», за результатами отриманої судом інформації встановлено, що ця справа не підсудна Гайсинському районному суду, та за діючими, визначеними ч. 1 ст. 30, ч. 1 ст. 31 ЦПК України,, п.3-1. Розділ XІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 125 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правилами територіальної підсудності (юрисдикції), ця справа є підсудною виключно Тростянецькому районному суду Вінницької області, який на даний час є єдиним повноважним, створеним відповідно до закону («встановленим відповідно до закону») судом для розгляду вказаної справи, а тому суд вважає за необхідне направити в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, цивільну справу №369/19799/25 до Тростянецького районного суду Вінницької області, якому відповідно до територіальної підсудності належить розглядати справу за місцем відкриття спадщини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 30, 31, 316 ЦПК України,-

Постановив:

Цивільну справу №369/19799/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ободівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, передати (надіслати) за підсудністю до Тростянецького районного суду Вінницької області.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: