Справа № 160/46/17
Провадження № 2-зз/931/2/26
У Х В А Л А

09.02.2026 року селище Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Кідиба Т.О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Іваничівського ВДВС у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, АТ КБ «Приватбанк» про скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИЛА:

До Локачинського районного суду Волинської області 05.02.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Іваничівського ВДВС у Володимирському районі Волинської області, АТ КБ «Приватбанк» про скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з майна.

Вказана заява була зареєстрована за вх. номером 780/26, унікальний номер № 160/46/17, провадження № 2-зз/931/2/26 (скасування заходів забезпечення позову).

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , не може оформити спадщину на майно померлої, у зв`язку із накладенням на нього арешту в ході розгляду цивільної справи №160/46/17 за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 , ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом наведеної норми право на спадщину є майновим правом спадкоємця, юридичний факт виникнення якого пов`язаний з часом її прийняття, неотримання ж свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права.

Верховний Суд в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 20 січня 2020 року в справі № 753/12741/17, провадження № 61-15806св19 зазначив, що із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як вбачається із матеріалів, переданих судді Кідибі Т.О. для розгляду, заява подана представником ОСОБА_1 - адвокаткою Галкіною Я.Г. до суду у формі позовної заяви відповідно до вимог ст.175 ЦПК України та не є заявою у справі № 160/46/17, що підлягає розгляду в порядку ст.158 ЦПК України.

Таким чином, встановлено, що заява не підлягає реєстрації в КП «Д-3» та розгляду судом в загальному порядку з індексом «зз» (скасування заходів забезпечення позову), а має розглядатись у формі позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для повернення справи № 160/46/17, провадження № 2-зз/931/2/26 до канцелярії Локачинського районного суду Волинської області для її належного оформлення (реєстрації).

Керуючись ст.ст. 19, 258, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Іваничівського ВДВС у Володимирському районі Волинської області, АТ КБ «Приватбанк» про скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з майна - повернути до канцелярії Локачинського районного суду Волинської області для належного оформлення (реєстрації).

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба