Провадження номер 2/756/1033/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

секретар судового засідання - Погорелової В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26425,00 грн, витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 2106358, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності.

26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «МІЛОАН», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 2106358 від 09.12.2021.

В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в загальному розмірі 26425,00 грн.

Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В позовній заяві представник позивача просив суд проводити розгляд справи без їх участі.

Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги, просила розстрочити виконання рішення суду строком на 6 (шість) місяців, оскільки має складне матеріальне становище.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір про споживчий кредит № 2106358 в електронній формі, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти у сумі 7000,00 грн строком на 30 днів з можливістю продовження строку кредитування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % щоденно та комісії за надання кредиту у розмірі 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово.

Кредитні кошти за умовами договору повинні були бути зараховані на картковий рахунок позичальника.

На підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів позивачем надано квитанцію № від 09.12.2021. Згідно даної квитанції через термінал № І01306PL внесено 22.05.2024 грошові кошти в розмірі 7000,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 2106358.

За клопотанням представника позивача судом витребувано з АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо власника карткового рахунку № НОМЕР_1 , докази зарахування кредитних кошів, та докази щодо банківських рахунків ОСОБА_1 .

Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 31.12.2025, підтверджується факт належності відповідачу ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 та зарахування коштів в сумі 7000,00 грн 09.12.2021.

26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «МІЛОАН», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 2106358 від 09.12.2021, що підтверджується: копією вказаного договору; реєстром боржників до Договору факторингу № 36-07/2024 від 26.07.2024.

Вказаний договорів факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)ю

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом було встановлено, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 2106358 від 09.12.2021внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 26425,00 грн, яка складається з наступного: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18725,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 700,00 грн - заборгованість по комісії за надання кредиту.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає.

Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також визнання відповідачем позову, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 26425,00 грн.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У зв`язку з чим, враховуючи співмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд уважає правильним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Згідно з вимогами ч. 1-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що розмір заборгованості, стягнутий рішенням суду в сумі 26425,00 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати правничу допомогу в сумі 2000,00 грн є значним фінансовим навантаженням для відповідача, враховуючи її скрутне матеріальне становище та те, що на її утриманні перебувають дід та баба, які є пенсіонерами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що розстрочення виконання рішення у даній справі на 6 (шість) місяців не порушить баланс інтересів сторін в умовах дії воєнного стану в Україні, та не стане перешкодою у досягненні мети виконання судового рішення та буде дотримано співмірність негативних наслідків для позивача та відповідача.

Враховуючи відсутність достатнього доходу відповідача ОСОБА_1 для виконання рішення суду одним платежем, суд уважає доцільним та справедливим розстрочити виконання рішення суду терміном на 6 (шість) місяців з дати винесення рішення, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 5141,23 грн.

Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 546, 549, 612, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. 61 Конституції України та керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 133, 142, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 2106358 від 09.12.2021 у розмірі 26425 (двадцять шість тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Розстрочити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) виконання рішення суду терміном на 6 (шість) місяців, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 5141 (п`ять тисяч сто сорок одна) гривня 23 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна