Справа № 724/3009/25
Провадження № 2/724/248/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 Хотинський районний суд Чернівецько ї області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Лазарюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 16.09.2024 року о 16:07 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ, н/з НОМЕР_1 , рухаючись в с. Зелена Липа, Дністровського району Чернівецької області по дорозі Клішківці-Перебиківці, під час керування здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN, н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, травмованих не має.

Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2024 року по справі №724/3577/24, провадження №3/724/1835/24 суддя Єфтеньєв Олександр Георгійович, яка не оскаржувалася і набрала сили 29.10.2024 року, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN, н/з НОМЕР_2 звернувся до МТСБУ: з повідомленням про ДТП від 12.11.2024 року (зареєстровано справу МТСБУ: 110854) та з заявою на виплату страхового відшкодування від 24.02.2025 року.

12.12.2024 року за адресою: с. Магала, Чернівецька обл., СТО «Pitstop Kobzar», проводився огляд пошкодженого автомобіля за участі оцінювача, експерта ОСОБА_3 , володаря КТЗ ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на огляд пошкодженого автомобіля не з`явився.

Відповідно до Звіту № 42-2893 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.12.2024 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження 419832,71 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 569051,42 грн.; - коефіцієнт фізичного зносу 0,7; вартість матеріального збитку: 419832,71 грн.

Так, 20.03.2025 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 160000,00 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому, ОСОБА_1 , суму відшкодування у розмірі 160000,00 грн. Крім того, МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_3 за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ: 110854 в сумі 2236,00 грн.

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 162236,00 грн.

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.

16 липня 2025 року на адресу Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшов Адвокатський запит від Адвоката Бандуровського Бориса Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , із повідомленням та копією Розписки ОСОБА_1 від 17.06.2025 року, про обов`язок повернути кошти МТСБУ, Акту прийому-передачі відремонтованого ТЗ та фотододатків до нього щодо отримання проведення ремонту за рахунок винуватця, що підтверджує проведений взаєморозрахунок в повному обсязі та відсутність претензій матеріального характеру до винної в ДТП особи.

Таким чином, кошти за подією (ДТП), що мала місце 16.09.2025 були отримані відповідачем двічі та підстава для виплати відшкодування від МТСБУ ОСОБА_1 , у зв`язку з відновленням пошкодженого транспортного засобу відпала.

Представник позивача також вказує, що позивач намагався вирішити даний спір з Відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до Відповідача з листом ( рекомендованими): листом попередженням з вимогою про сплату боргу від 23.07.2025 року за №3-02б/18221, про необхідність відшкодування витрат МТСБУ в сумі 162236,00 грн., однак попередження з вимогою залишилась ним без реагування і задоволення, в добровільному порядку витрати не компенсовані МТСБУ.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кошти у розмірі понесених витрат в сумі 162236,00 гривень та сплачений судовий збір.

Ухвалою Хотинського районного суду від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

08.12.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Антонюка І.В., в якому просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу. Сторона відповідача зі змістом позовних вимог і викладеними обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не погоджується. Відповідач надав наступні пояснення обставинам справи: «16 вересня 2024 року, біля села Зелена Липа відбулось ДТП за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останнього було визнано винним. За усною домовленістю винуватець погодився відремонтувати авто протягом місяця за власний рахунок оскільки в нього не було страховки та забрав пошкоджене авто для ремонту на СТО. Проте, протягом двох місяців жодним чином ремонт не розпочався. Винуватець та його батько неодноразово обіцяли що ремонт вже розпочався та буде закінчений в короткі терміни, але через два місяці ігнорували постраждалого та агресивно реагували на будь-які його питання. Втративши віру в добросовісність ОСОБА_2 , було подано заяву до МТСБУ, з потребою у відшкодуванні фактичної шкоди, яка засвідчена експертом МТСБУ. У кінці березня 2025 року на мій рахунок надійшли кошти зі Страхового бюро. До 1 липня 2025 р. винуватець зобов`язався повернути автомобіль повністю відремонтованим. Після цього я мав би повернути кошти до Страхового бюро. Станом на 1 липня 2025 р. автомобіль не був відремонтований. 8 липня 2025 року винуватець повідомив про те що авто відремонтоване і знаходиться по АДРЕСА_1 . Я, прибувши на місце, побачив візуально відремонтовану машину, але були виявлені проблеми пов`язані з багатьма зовнішніми деталями та панеллю приладів (висвітлювалось багато помилок по електриці і не тільки). Оскільки я 10 місяців не мав можливості користуватись автомобілем, який приносив мені дохід та моїй сім`ї, а винуватець наполягав та тиснув на мене, що без розписки авто він не поверне, тому я написав розписку і вирішив забрати його у такому стані і самостійно доремонтувати і розібратись з усіма недоліками проведеного ремонту, адже я був тривалий час позбавлений можливості заробляти гроші на своєму авто». 28.07.2025, шляхом надсилання листа електронною поштою на адресу МТСБУ, Відповідач надав тоді відповідь на лист - попередження від МСТБУ, в якому хотів викласти свою позицію та пояснити, що ремонт, проведений винуватцем ДТП, не відповідає загальним нормам і стандартам, просив надати звіт експерта МТСБУ щодо результату експертизи транспортного засобу «Volkswagen Krafter НОМЕР_2 » після ремонту, просив перевірити чекову звітність ОСОБА_2 щодо якості використаних матеріалів, загальну суму, витрачену на ремонт та еквівалентність завданої шкоди. Однак зазначає, що позивач не захотів провести досудове врегулювання по даній справі та проігнорував звернення відповідача.

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Чепіков О.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Антонюка І.В. надійшла заява, в якій просить судове засідання провести без його та відповідача участі, щодо задоволення позовних вимог заперечують.

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява, в якій просить судові засідання у даній справі проводити без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень. Постанова набрала законної сили 29.10.2024 року.

Як вбачається з копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 12.11.2024 року звернувся до МТСБУ із повідомленням про настання ДТП. Також до повідомлення було долучено схему дорожньо-транспортної пригоди.

Судом досліджено копії доданих документів, а саме копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Crafter» д.н.з. НОМЕР_3 , копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № СА/0276863, заяву ОСОБА_1 про страхове відшкодування від 24.02.2025 року.

Згідно звіту № 42-2893 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Crafter» д.н.з. НОМЕР_3 від 19.12.2024 року, ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить: 419832,71 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 569051,42 грн., значення коефіцієнту фізичного зносу 0,7, вартість матеріального збитку становить 419832,71 грн.

У матеріалах справи наявний розрахунок вартості КТЗ марки «Volkswagen» моделі «Crafter», д.н.з. НОМЕР_3 після ДТП та розміру регламентної виплати від 18.02.2025 року на загальну суму 160000,00 гривень.

Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало відповідачу ОСОБА_1 суму за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 160000,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи наказом МТСБУ від 24.03.2025 року, довідкою МТСБУ № 1 від 20.03.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, платіжною інструкцію № 8264 від 26.03.2025 р.

Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало ФОП ОСОБА_3 кошти у розмірі 2236,00 грн. за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ: 110854, що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією № 4092 від 18.02.2025 року.

У адвокатському запиті ОСОБА_4 до МТСБУ від 16.07.2025 року, вбачається, що відповідно до листа МТСБУ про врегулювання регресного відшкодування ОСОБА_2 запропоновано у визначений строк повернути страховику витрачене страхове відшкодування, але у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 повністю відшкодовано внаслідок ДТП завдані збитки ОСОБА_1 , при цьому останній погодився повернути кошти страховику, тому МТСБУ слід звернутися до належного відповідача для повернення грошових коштів.

Із долучено до вищевказаного адвокатського запиту акту прийому-передачі від 08.07.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 08.07.2025 року передав власнику ОСОБА_1 автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Crafter», який був відремонтований за його власні кошти, а ОСОБА_1 08.07.2025 року отримав від ОСОБА_2 належний йому автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Crafter» після ремонту, проведеного ОСОБА_2 .

Відповідно до розписки від 17.06.2025 року ОСОБА_1 зобов`язався повернути кошти в МТСБУ в розмірі 160000 грн. в двохденний термін, після отримання відремонтованого автомобіля «Вольцваген-Крафтер», д.н.з. НОМЕР_3 .

МТСБУ направляло відповідачу ОСОБА_1 лист з вимогою про необхідність повернення незаконно набутих коштів в сумі 160000 грн., що підтверджується листом №3-02б/18221 від 23.07.2025 року.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, предметом даного позову є вимога про відшкодування шкоди (сплаченого страхового відшкодування). Спірні правовідносини сторін урегульовано, зокрема, нормами Цивільного кодексу України, Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1.6. ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон 1961-VI), власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п.п. " а " п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Так, постановою суду від 17.10.2024 року було встановлено, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відтак вбачаються підстави для цивільно-правової відповідальності даної особи. У зв`язку із чим ОСОБА_2 відремонтував належний ОСОБА_1 автомобіль за власні кошти та передав відповідачу відремонтований автомобіль 08.07.2025 року.

Незважаючи на відшкодування ОСОБА_2 завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків, ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди. Таким чином, відповідач отримав компенсацію за завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду двічі.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

В силу положень статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17) у застосуванні положень означеної вище норми права зазначила, зокрема таке: "…аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали".

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, на яку посилається скаржник).

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Водночас майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб, з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони, в порядку виконання договірного зобов`язання, не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Така правова позиція є сталою та послідовною і викладена у численних постановах Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц, від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17, від 27.01.2021 у справі №910/16334/19, від 04.03.2021 у справі № 910/15621/19, від 07.12.2021 у справі № 910/13182/20 та від 10.02.2022 у справі № 918/339/21, тощо.

У постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Як на підставу своїх заперечень відповідач посилається на те, що ОСОБА_2 проводив ремонт автомобіля 10 місяців, через що він не мав можливості користуватись автомобілем, який приносив дохід йому та його сім`ї, а винуватець наполягав та тиснув на нього, тому він і написав розписку. Вважає, що підстави для застосування статті 1212 ЦКУ відсутні.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , станом на 12.11.2024 року, звертаючись до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не отримав такого відшкодування від ОСОБА_2 , проте 26.03.2025 року відповідач отримав від МТСБУ виплату у розмірі 160000 грн., а станом на 08.07.2025 року отримав і відремонтований за власні кошти ОСОБА_2 автомобіль. Таким чином, ОСОБА_1 стало відомо, що підстава отримання відшкодованих МТСБУ грошових коштів у сумі 160000 грн. відпала, що також підтверджується написаною ним власноруч розпискою від 17.06.2025 року. Однак, відповідач добровільно не повернув позивачу безпідставно отримані ним кошти у сумі 160000 грн.

Тому суд вважає, що ОСОБА_1 зобов`язаний повернути грошові кошти у розмірі 160000 грн. Моторному транспортному страховому бюро України, оскільки підстава, на якій кошти були набуті, відпала.

Також, суд звертає увагу, що кошти, які було сплачено МТСБУ ФОП ОСОБА_3 за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ: 110854 в сумі 2236,00 грн. не підлягають поверненню, оскільки виплата ОСОБА_1 за відшкодування шкоди була здійснена без врахування суми, витраченої на залучення експерта, тобто у розмірі 160000 грн. (платіжна інструкція № 8264 від 26.03.2025 р.).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача в порядку виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 160000 грн., в іншій частині позовних вимог, а саме щодо стягнення суми за виготовлення експертом звіту в розмірі 2236,00 грн. відмовити.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 26148 від 15.08.2025 р.

Оскільки позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню частково на загальну суму 160000 грн., що становить 98,62% від ціни позову (162236,00 грн.), тому на користь позивача з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 2986,21 грн.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. ст. 23, 1176, 1212 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 133, 137, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса місця знаходження м. Київ, бульвар Русанівський, 8, ) кошти у розмірі понесених витрат у сумі 160 000 грн. (сто шістдесят тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса місця знаходження м. Київ, бульвар Русанівський, 8, ) судовий збір у розмірі 2986,21 грн. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість гривень 21 копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2026 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ