Справа № 347/1025/25
Провадження № 2/347/32/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Книщука Р.М.,

секретаря Лазорик А.М.,

представника позивача Юрчук С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Колісник І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуцульщина» про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні горищем будинку, підвальним приміщенням, господарськими приміщеннями та прибудинковою територією до будинку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуцульщина» про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні горищем будинку, підвальним приміщенням, господарськими приміщеннями та прибудинковою територією до будинку та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що ОСОБА_1 в 2014р. отримала в подарунок від своєї мами двокімнатну квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 на четвертому поверсі 5-ти поверхового будинку. У вказаній квартирі позивачка проживає із своєю донькою ОСОБА_2 . Вважає, що позивачка як власник квартири за адресою АДРЕСА_1 та співвласник багатоквартирного будинку має право на вільне користування допоміжними приміщеннями будинку, а саме: горищем будинку, підвальним приміщенням, господарськими приміщеннями та прибудинковою територією в рівних частках. Проте, з моменту вступу на посаду керівника ОСББ ОСОБА_3 всіма силами чинить їй перешкоди в доступі до горища, до підвальних приміщень та господарського приміщення будинку, а також в користуванні прибудинковою територією до будинку. Ключі від замків до горища та до підвальних приміщень керівник ОСББ «Гуцульщина» їй не надає. Також позивачка вказала, що 30 грудня 2023 року, близько 11 години її дочці був необхідний доступ до горища будинку, в зв`язку із пошкодженням збірника води, що під`єднаний до її квартири та знаходиться на горищі будинку. Збірник потрібно було негайно відремонтувати, оскільки з невідомих причин він був пошкоджений та вода просочилась по панелі коридору п`ятого поверху. ЇЇ дочка ОСОБА_4 терміново викликала майстра, однак горище було закрито, а керівник ОСББ «Гуцульщина» ОСОБА_3 категорично відмовилася надати ключі, які були у неї. Донька викликала поліцію та було зафіксовано відмову голови ОСББ «Гуцульщина`Колісник І.Р. надати доступ навіть у їхній присутності. Вона на даний час немає доступу до горища, підвалу та допоміжних приміщень. У її квартирі повністю відсутнє водопостачання, що позбавляє можливості нормального проживання. Водночас інші мешканці мають безперешкодний доступ до свого обладнання, що свідчить про вибіркове, дискримінаційне ставлення. Також вона не може скористатися підвалом, як укриттям під час повітряних тривог та вільно користуватися прибудинковою територією, оскільки з боку відповідача постійно виникають конфліктні ситуації щодо паркування її автомобіля. З цих підстав, просять зобов`язати відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні горищем будинку, підвальним приміщенням, господарськими приміщеннями та прибудинковою територією до будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання відповідача надати позивачці дублікат ключа від замка до горища, від замка до підвального приміщення, від замка до господарського приміщення, що знаходиться біля входу в будинок або надати ключі для виготовлення дубліката ключів до вказаних замків. Крім цього, постійні конфліктні ситуації з відповідачем щодо даних обставин спричинили їй душевні хвилювання та стан здоров`я її значно погіршився, а тому моральну шкоду оцінює в в сумі 20000грн., яку просить стягнути з відповідача. Просять позов задоволити.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що позивачка самовільно без рішення ОСББ «Гуцульщина» встановила збірник для води на спільному горищі. Відповідно до технічних умов будинок під`єднано до централізованого водопостачання і встановлення додаткових збірників на горищі ним не передбачається. Позивачка вимагає надати їй ключі від горища, однак вона не має права їй його надати, оскільки відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарствавід 17.05.2005р. №76 вхід у горищне приміщення і на дах дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд, і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких розміщене на даху й у горищному приміщенні. Вхідні двері в технічний підвал, підвал повинні бути замкнені. Не допускається використовувати підвали і технічні підвали жителями для господарських та інших потреб без відповідного дозволу. Також зазначила, що жодних конфліктів стосовно паркування ОСОБА_1 свого автомобіля не було та позивачка на підтвердження даної обставини не надає жодного доказу. Вважає, що позивачка зазначає неправдиву інформацію та недобросовісно ставиться до своїх обов`язків, як співвласник багатоквартирного будинку, а саме не сплачує членські внески, самовільно встановлює на спільній сумісній власності особисті збірники без будь-яких дозволів та рішень зборів. А тому, з цих підстав просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи прийшов до наступного.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна маєправо вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Передбачений ст. 391 Цивільного кодексу України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

У відповідності до ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ст.382 Цивільного кодексу України).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 являється власником квартириу багатоквартирному будинку, що розташована по АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.12.2014р.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися горищем, підвальними та господарськими приміщеннями будинку, а також прибудинковою територією до будинку.

Даний факт стверджується актом комісійного обстеження від 22.01.2024р., згідно якого комісією було проведено обстеження будинку на предмет доступу до допоміжних приміщень (горище, підвал) 5-ти поверхового будинку по АДРЕСА_1 та за результатами обстеження було встановлено, що стелі сходової клітки облаштований вхід (приставна драбина) на горище, який знаходиться на замку (без вільного доступу). На першому поверсі при вході на сходову клітку облаштовано вхід в підвальне приміщення яке теж закрито.

До матеріалів справи долучені повідомлення-вимогивід 25.01.2024р. та від 11.02.2024р., згідно яких позивачка та її дочка ОСОБА_2 зверталися до ОСОБА_3 з письмовими вимогами про забезпечення їм доступу до горища, підвальних приміщень та господарських приміщень, шляхом надання ключів від вказаних приміщень.

Відповідно до листа Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 03.01.2024р. вбачається, що ОСОБА_2 зверталась також з повідомленням про те, що виник конфлікт із сусідами, які не дають ключі від горища. Виникла аварійна ситуація під час якої потрібно ремонтувати бак, який протікає. Працівники поліції прибувши на місце встановили, що у заявниці виник конфлікт із головою ОСББ у зв`язку із тим, що остання не хоче надавати дублікат ключів від горища. Учасникам події було надано роз`яснення та рекомендовано звернутися до комунального підприємтсва Косівської адміністрації.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку(сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1, ч.2 ст.5, п.1 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Верховний Суд у постановах від 18.07.2018р. у справі № 916/2069/17, від 22.01.2020 р. у справі № 461/4181/18 (провадження № 61-15919св19) зазначив, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і йогоприбудинкова територія.

Згідно листа МКП «Косів» від 30.01.2024р. №22 вбачається, що на заяву голови правління ОСББ «Гуцульщина» Колісник І.Р. про отримання інформації (лист № 5 від 23.01.2024 року) щодо надання інформації стосовно встановлення громадянкою ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 пластикового резервуару для води на горищі багатоквартирного будинку, міське комунальне підприємство «Косів» Косівської міської ради повідомляє, що згідно Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року, виконавець забезпечує постачання питної води до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуг виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.Горище багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю всіх співвласників. Правовий режим такого майна встановлено відповідними положеннями цивільного кодексу та закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». А тому, до повноважень підприємства не входить надання дозволу, виготовлення проектно-технічної документації для встановлення будь-якої ємності для зберігання води на горищі багатоквартирного будинку.

Відповідно до листа Косівської міської ради від 30.01.2024р. №209 стверджується, що ОСОБА_1 на отримання дозволу для встановлення пластикового резервуару для води на горищі будинку по АДРЕСА_2 , а також отримання дозволу на розроблення проектно-технічної документації на його встановлення не надходило та дозволи не надавалися.

Суд бере до уваги те, що предметом розгляду даної справи є усунення перешкод у користуванні спільним майном багатоквартирного будинку, а тому питання щодо законності встановлення на горищі будинку водозбірника не входить в предмет розгляду даної справи та стосується інших правовідносин.

До матеріалів справи долучені листи Косівської міської ради від 23.01.2024р. №172 та від 09.02.2024р. №289 в яких міська рада посилається на Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, згідно яких вхід у горищне приміщення і на дах дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких розміщене на даху й у горищному приміщенні, вхідні двері в технічний підвал, підвал повинні бути замкнені.

З цих підстав суд бере до уваги рішенняКонституційного Суду України від 02 березня 2004 року №4-рп/2004 у справі №1-2/200 за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) відзначив, що допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

У п.1.1 резолютивної частини рішення Конституційний Суд зазначив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Так п. 4.3 Рішення №4-рп/2004 встановлює, зокрема, що у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступників) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями.

У рішенні від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011 «У справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»») Конституційний Суд України визначив, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Таким чином, допоміжні приміщення є спільною власністю мешканців будинку, а набуте громадянами право на квартири житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним, забезпечується державою і захищається судом, адже згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Також, згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

А тому, позивачка ОСОБА_1 , яка є власником квартири у багатоквартирному житловому будинку,має право на користування допоміжними приміщеннями будинку, а саме горищем будинку, підвальним приміщенням, господарськими приміщеннями, а також прибудинковою територією до будинку.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З встановлених обставин та положень закону вбачається, що сторони є рівними у користуванні спільними приміщеннями і їх використання має відбуватися за спільною згодою власників.

Однак, відповідач - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуцульщина`в особі голови Колісник І.Р. порушує права позивачки своїми діями, які полягають у перешкоджанні доступу до горища, підвального та господарського приміщення шляхом встановлених замків.

Згідно рішення Косівського районного суду від 23.01.2025р., яке залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.03.2025р. в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено з тих підстав, що позов пред`явлено до неналежного позивача, тобто позивачка звернулася не до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуцульщина» як юридичної особи, а до голови правління Колісник І.Р., як до фізичної особи. Тобто, спір по суті не був вирішений, що змусило позивачку з цих підстав звернутися до суду.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то судом було встановлено, що між сторонам існує конфлікт щодо користування спільним майном багатоквартирного будинку, що стверджується долученими до матеріалів справи доказами.Внаслідок тривалого конфлікту позивачка змушена була звертатися в різні організації щодо порушення її прав, щоспричинило їй душевні страждання та погіршення здоров`я.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Частиною 3ст. 23 ЦК Українивстановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1000грн.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачці у користуванні горищем будинку, підвальним приміщенням, господарськими приміщеннями та прибудинковою територією до будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та зобов`язативідповідача надати ОСОБА_1 ключі від замка до горища, від замка до підвального приміщення, від замка до господарського приміщення, що знаходиться біля входу в будинок для виготовлення дубліката ключів до вказаних замків, а також стягнення з відповідача 1 000грн.в порядку відшкодування моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 4,12,13,76-83,130,131, 141,259,263-265,280-282 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуцульщина» не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні горищем будинку, підвальним приміщенням, господарськими приміщеннями та прибудинковою територією до будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуцульщина» надати ОСОБА_1 ключі від замка до горища, від замка до підвального приміщення, від замка до господарського приміщення, що знаходиться біля входу в будинок для виготовлення дубліката ключів до вказаних замків.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуцульщина» на користь ОСОБА_1 - 1 000 (одну тисячу) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди та оплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Р.М. Книщук