Справа № 203/4207/25
Провадження № 2/0203/247/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, матеріального збитку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 21.02.2025 року в м.Дніпрі сталась ДТП за участю автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «ФОЛЬКСВАГҐЕН», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить позивачу та внаслідок ДТП зазнав механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» згідно полісу №220755770, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, в розмірі 160000 грн., франшизою 0 грн. Постановою Центрального районного суду міста Дніпра від 27.03.2025 року у справі №203/1557/25, ОСОБА_2 було визнано винною у скоєній ДТП. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ №31-03.25 від 22.03.2025 року, складеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача склала 143175 грн. 78 коп. (з ПДВ), коефіцієнт фізичного зносу 0, втрата товарної вартості 23721 грн. 17 коп. На заяву позивача страховою компанією 11.06.2025 року було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Оллфікс» в розмірі 89532 грн. 99 коп., отже недоплачений розмір страхового відшкодування становить 53642 грн. 79 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 53642 грн. 79 коп. та з відповідачки ОСОБА_2 матеріальний збиток у вигляді втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 23721 грн. 17 коп.

В наданому відзиві представник ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» просив відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до вказаного товариства. В обгрунтування заперечень посилався на те, що згідно звіту про оцінку вартості збитків №48254, складеного ФОП ОСОБА_4 на замовлення відповідача, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «ФОЛЬКСВАГҐЕН», д.н.з. НОМЕР_2 , було визначено в розмірі 89532 грн. 99 коп., без ПДВ. Вказана сума страхового відшкодування була виплачена позивачу. Страховик самостійно приймає рішення про здійснення або відмову в здійснення страхового відшкодування та не зобов`язаний узгоджувати розмір страхової виплати. Також у відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок, оскільки законом визначений виключний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. Відповідач у передбачений законом строк організував огляд автомобіля, про що складено відповідний акт огляду. Позивач у своєму позові не зазначає, що суд має надати перевагу його звіту та не брати до уваги звіт відповідача, підстав для цього. В частині стягнення страхового відшкодування з урахуванням ПДВ, представник відповідача у відзиві зазначив, що така виплата/доплата страховиком може бути проведена у разі фактичного здійснення ремонту автомобіля надавачем послуг, що є платником ПДВ. Проте, таких доказів позивачем не надано. Крім того, у наданому відзиві представник відповідача в разі задоволення позову просив зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу з 10000 грн. до 2500 грн.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право залучати для огляду пошкодженого транспортного засобу лише свого працівника або експерта. З акту огляду транспортного засобу від 12.03.2025 року вбачається, що він складений та підписаний ОСОБА_5 , відомості щодо якого відсутні в державному реєстрі оцінювачів та судових експертів. Також в матеріалах відсутні відомості, що він є працівником страхової компанії. Таким чином, оскільки страховик у встановлений законом строк не направив для огляду пошкодженого транспортного засобу експерта або свого представника та огляд проводився особою без відповідної фахової підготовки та спеціальних знань в галузі товарознавчих оцінок та експертиз, посилання відповідача на передчасність та безпідставність дій позивача щодо залучення ним оцінювача є помилковими. Також представник позивача зазначив, що звіт про оцінку, складений залученим відповідачем оцінювачем ФОП ОСОБА_4 складений без особистого огляду транспортного засобу останнім, а тому не може вважатись належним доказом. Щодо врахуванням суми ПДВ представник позивача зазначив, що така сума утримується страховиком в разі здійснення виплати безпосередньо на рахунок потерпілої особи. Утримання ПДВ в разі здійснення виплати особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, законом не передбачено.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 25.06.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 25.09.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В призначені судові засідання сторони та їх представники не з`явились.

Представник позивача в наданій заяві просив розглядати справу без участі позивача та його представника, зазначивши про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Представник ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» в наданому відзиві в разі неявки просив розглядати справу за відсутності представника страхової компанії.

Відповідачка ОСОБА_2 за викликам до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомляла, заяв по суті справи не подавала.

Враховуючи заяви представників позивача та страхової компанії про розгляд справи без участі цих сторін, неодноразову неявку відповідачки ОСОБА_2 та відсутність повідомлень з боку останньої про поважність причин такої неявки, надання відзиву страховою компанією, в якому останньою висловлену свою позицію щодо пред`явленого позову, суд, враховуючи положення ч.4 ст.12, ч.3 ст.13, ч.2 ст.43, ст.ст.211,223,247 ЦПК України, визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами, а також без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.02.2025 року в м.Дніпрі сталась ДТП за участю автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «ФОЛЬКСВАГҐЕН», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить позивачу та внаслідок ДТП зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) від 27.03.2025 року у справі №203/1557/25, ОСОБА_2 за фактом ДТП було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» згідно полісу №220755770, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, в розмірі 160000 грн., франшизою 0 грн.

На заяву позивача страховою компанією 11.06.2025 року було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Оллфікс» в розмірі 89532 грн. 99 коп., сума якого розрахована страховиком з урахуванням замовленого останнім звіту №48254 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 05.04.2025 року, складеного ФОП ОСОБА_4 .

Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №31-03.25 від 22.03.2025 року, складеного ФОП ОСОБА_6 на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача визначена в розмірі 143175 грн. 78 коп. (з ПДВ), коефіцієнт фізичного зносу 0, втрата товарної вартості 23721 грн. 17 коп.

В пред`явленому позові позивач, посилаючись на складений за його замовленням звіт, просив стягнути з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 53642 грн. 79 коп. та з відповідачки ОСОБА_2 матеріальний збиток у вигляді втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 23721 грн. 17 коп.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законом України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент укладення договору страхування, з урахуванням положень п.6 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3720-ІХ від 21.05.2024 року).

Так, згідно ст.980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно п.34.2,34.4 ст.34 Закону України №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Статтею 36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п.36.1 ст.36).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або ст.37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (п.36.2 ст.36).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ регулюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, яка затверджена наказом №142/5/2092 МЮ України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року (далі - Методика).

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п.1.3 Методики).

Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Згідно п.5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Пунктом 5.5. Методики передбачено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно п.п.8.1,8.5 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів, спеціальних (спеціалізованих) транспортних засобів на колісних шасі або на гусеничному ходу, рейкового транспорту (крім рухомого складу залізниці), застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається оцінювачем, експертом за результатами технічного огляду КТЗ.

Таким чином, визначення матеріального збитку чи вартості транспортного засобу без його особистого огляду можливо лише експертом та за наявності умов, передбачених п.5.1 Методики.

Крім того, згідно наведених вище положень ст.34 Закону України №1961-IV встановлено обовязок страховика протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків свого представника, яким може бути працівник страхової компанії або експерта.

Судом встановлено, що страхове відшкодування було визначено та виплачено на підставі звіту №48254 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 05.04.2025 року, складеного ФОП ОСОБА_4 .

Зі змісту вказаного звіту та додатків до нього вбачається, що останній складено оцінювачем без безпосереднього огляду транспортного засобу, за даними, наведеними в акті огляду транспортного засобу від 12.03.2025 року.

В свою чергу згідно акту огляду від 12.03.2025 року вбачається, що останній проведено та акт складено ОСОБА_5 .

Будь-яких доказів, що останній є експертом або працівником ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», має відповідний фах та кваліфікацію, під час розгляду справи відповідачем не надано.

За вказаних обставин, звіт №48254 від 05.04.2025 року, складений оцінювачем без безпосереднього огляду транспортного засобу, на підставі даних, зафіксованих в акті від 12.03.2025 року, складеного невідомою особою, повноваження та кваліфікація якої не підтверджені, не визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження розміру завданих позивачу матеріальних збитків та обгрунтованого розміру страхового відшкодування.

В той час, як наданий позивачем звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №31-03.25 від 22.03.2025 року, складений ФОП ОСОБА_6 за результатами особистого огляду транспортного засобу оцінювачем, неправильність або неповнота останнього стороною відповідача не спростована, а тому останній приймається до уваги судом в якості належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження розміру завданих позивачу матеріальних збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП.

Стосовно виплати страхового відшкодування з урахуванням ПДВ, суд враховує, що відповідно до наведених вище положень п.36.2 ст.36 Закону України №1961-IV встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Таким чином, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюється без урахування сум податку на додану вартість.

Відтак, страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником податку на додану вартість.

Відповідні правові висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19; від 22 грудня 2020 року у справі №565/1210/19, провадження №61-9485св20.

Суд враховує, що позивачем не представлено суду доказів того, що СТО ТОВ «Оллфікс» на рахунок якого було перераховано страхове відшкодування, є платником ПДВ, а також доказів щодо проведення фактичного ремонту транспортного засобу.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши на користь позивача з відповідача в особі ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» недоплачену суму страхового відшкодування в сумі 25007 грн. 63 коп., виходячи із розміру збитку, визначеного в звіті №31-03.25 від 22.03.2025 року у вигляді вартості відновлювального ремонту в сумі 143175 грн. 78 коп., за виключенням ПДВ в сумі 28635 грн. 16 коп. та фактично виплаченого страхового відшкодування в сумі 89532 грн. 99 коп.

В частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 коштів в сумі 23721 грн. 17 коп., що становить визначений у звіті №31-03.25 від 22.03.2025 року розмір втрати товарної вартості автомобіля, суд враховує наступне.

У частині першій ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі ст.ст.29,32 Закону України №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідно до п.2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 8.3 Методики встановлено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт "е").

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.22, абзацу третього п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166,1187,1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідні правові висновки наведені в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі №420/998/18, провадження №61-11714св19.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає обгрунтованими доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача завданих йому збитків у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 23721 грн. 17 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує часткове задоволення позовних вимог на загальну суму 48728 грн. 80 коп., що становить 62,99% від заявленої ціни позову.

З цієї суми розмір задоволених позовних вимог до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» становить 25007 грн. 63 коп. (51,32% від загального розміру задоволених позовних вимог), а до відповідачки ОСОБА_2 - 23721 грн. 17 коп. (48,68%).

При подачі позову в електронній формі позивач мав сплатити судовий збір в сумі 968 грн. 96 коп.

Таким чином пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 610 грн. 35 коп. (968,96 : 100 х 62,99), з яких: 313 грн. 23 коп. (610,35 : 100 х 51,32) з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», 297 грн. 12 коп. (610,35 : 100 х 48,68) з відповідачки ОСОБА_2 .

Стосовно заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу та відповідних заперечень ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» щодо їх неспівмірності, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134,137,141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина 2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15).

Також суд враховує, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року усправі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19.02.2020 року).

Так, відповідно до положень ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.3,5,9 ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року №922/1964/21.

Також, у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 року у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Матеріалами справи підтверджено надання послуг позивачу адвокатом Чіп Я.М. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №14/06/25-1 від 14.06.2025 року та ордеру від 17.06.2025 року.

Згідно додатку №1 до вказаного договору вартість наданих послуг в сумі 10000 грн., включає в себе послуги з ознайомлення із суттю правових питань клієнта, аналізу наданих ним документів, консультацій щодо можливих судових перспектив (1000 грн.); надсилання адвокатського запиту до МТСБУ (1000 грн.); збір та опрацювання доказів для формування правової позиції (1000 грн.); підготовки та подання позовної заяви (4000 грн.); комплексне ведення судової справи, що включає в себе участь в судових засіданнях, підготовку заяв по суті справи та з процесуальних питань, тощо (3000 грн.).

Суд враховує, що факт надання вказаних послуг підтверджується матеріалами справи та що останні є співмірними із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Поряд з цим, суд також враховує часткове задоволення позовних вимог.

В зв`язку із цим; пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 6299 грн. (10000 : 100 х 62,99), з яких: 3232 грн. 65 коп. (6299 : 100 х 51,32) з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», 3066 грн. 35 коп. (6299 : 100 х 48,68) з відповідачки ОСОБА_2 .

Всього таким чином з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 3545 грн. 88 коп. (3232,65 + 313,23), з відповідачки ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3363 грн. 47 коп. (3066,35 + 297,12).

Керуючись ст.ст.22,980,992,999,1166,1187,1192 ЦК України, ст.ст.6,12,22,29,35,36,37 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,133,137,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, матеріального збитку задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (3150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.102, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) недоплачене страхове відшкодування в сумі 25007 грн. 63 коп., а також судові витрати в сумі 3545 грн. 88 коп., з яких: витрати на правову допомогу в сумі 3232 грн. 65 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 313 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_2 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 23721 грн. 17 коп., а також судові витрати в сумі 3363 грн. 47 коп., з яких: витрати на правову допомогу в сумі 3066 грн. 35 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 297 грн. 12 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 січня 2026 року.

Суддя С.Ю. Казак