справа № 619/6870/25
провадження № 2/619/189/26
РІШЕННЯ

іменем України

10 лютого 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» - Лановий Є.М. звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» суму заборгованості за кредитним договором № 2905570 від 14.11.2019 в розмірі 57876,00 гривень, що складається з: ? Заборгованості за тілом кредиту 12000,00 гривень; ? Заборгованості по відсоткам 45876,00 гривень.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 6000,00 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14.11.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №2905570. Відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 10.06.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІД?ПО?ВІД?АЛЬ?НІ?СТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. 07.07.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІД?ПО?ВІД?АЛЬ?НІ?СТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2905570 від 14.11.2019. Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») становить 57876 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн.; заборгованість за відсотками 45876 грн.; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями 0 грн.; заборгованість за пенею 0 грн.

04.12.2025 відповідачка направила суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, оскільки укладання договору в електронному вигляді через інформаційно- комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріали справи не містять доказів того, що саме Відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме Відповідачем цього одноразового ідентифікатора. Кредитний договір не місять візуального відображення одноразового ідентифікатора, що свідчить про те, що договір не підписаний позичальником, так як беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, вважаю, що Позивач не підтвердив Факт використання Відповідачем ідентифікатора електронного підпису, так само як і факт отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора. Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того. wo Відповідач підписав онлайн із використанням одноразового пароля кредитний договір та отримав кредитні кошти, у подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови кредитного Договору №2905570 від 14.11.2020. У якості доказу перерахування коштів Відповідачці первісним кредитором, позивач надав суду копію довідки № б/н від 03.11.2024, що ніби Кредитодавець через Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Елаєнс» перерахував на банківську картку: код банку - не вказано «MASTERCARD» № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 12000 грн 00 коп. із зазначенням платежу: transfer funds та зазначив що цей документ ніби то підтверджує перерахування коштів Позивачу. Вважає, що позивач намагається ввести суд в оману, а саме зазначений документ не містить відмітки банку про виконання зазначеного платіжного доручення. Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», в редакції на час виникнення правовідносин. платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку. здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача, тобто без наявних даних (відмітки банку) про виконання того доручення, платіжне доручення не засвідчує перерахування коштів за зазначеними в ньому реквізитами. ТОВ «ФК «Елаєнс» не є банком. Також, до позовної заяви позивачем не було надано суду акту приймання- передачі прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Отже, звертаючись в суд з даним позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» не довело суду існування права вимоги до відповідача, адже таке право мало перейти до позивача після підписання акта приймання-передачі прав вимоги, який не було надано суду та Відповідачу, тому вважає, що позивачем не доведено перехід права вимоги відповідно до договору факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2025 року, укладеного між «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс». Разом з тим, зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом 12.11.2025, термін користування кредитом згідно з договором кредиту №2905570 від 14.11.2019: з 14.11.2019 по 10.06.2020, таким чином заявлені вимоги про стягнення заборгованості подані до суду з пропуском строку позовної давності понад п`ять років.

Щодо витрат на професійну правову допомогу. Згідно з додатком №2995570 від 30 вересня 2025 року до договору №43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року, який Позивач додав до позовної заяви, Відповідач не має жодного відношення, оскільки згідно з п.1.2. додаткової угоди адвокат Ливак І.М. зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у справі про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 . Цей додаток підписаний сторонами за договором. Цей факт може свідчити про те, що можливо кредитний договір №2905570 від 14.11.2019 був оформлений на ОСОБА_2 , оскільки номер додатка №2995570 від 30 вересня 2025 року до договору №43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року збігається з номером кредитного договору №2905570 від 14.11.2019. Вважає, що жодних належних та допустимих доказів тих обставин, про які заявляє Позивач у позові, щодо отримання Відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру матеріали справи не містять, а відтак позов ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є недоведеним та необґрунтованим. Просить відмовити у задоволенні позову.

18.12.2025 відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, вказуючи на те, що строк позовної давності сплинув 10.06.2023 проте позивач звернувся до суду в листопаді 2025 року.

10.12.2025 представник позивача, Лановий Є.М. в системі «Електронний суд» направив відповідь на відзив, зазначивши, що Відповідачем не доведено порушення її прав при укладенні Кредитного договору № 2905570 від 14.11.2019, що є її процесуальним обов`язком, як і не надано належних доказів укладення вищевказаного кредитного договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на її рахунок. Також, відповідно до п. 4.14. правил, в процесі заповнення заявки здійснюється перевірка карткового рахунку шляхом блокування наперед невідомої заявнику довільної суми в розмірі від 1 (однієї) копійки до 2 (двох) гривень та наступним зазначенням заявником конкретної суми, що була заблокована або підтвердженням операції через систему 3D Secure за правилами банку-емітенту картки. точний розмір заблокованої суми заявник може дізнатися в банківській установі, що емітувала платіжну картку та здійснила верифікацію заявника (через СМС-повідомлення від банку та/або засобами електронного зв`язку та/або засобами телефонного зв`язку). Станом на дату перерахування коштів 14.11.2019, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС» перебувало у статусі платіжної установи з ліцензією на надання платіжних послуг (вид послуги ПЕРЕКАЗ КОШТІВ У НАЦІОНАЛЬНІЙ ВАЛЮТІ БЕЗ ВІДКРИТТЯ РАХУНКІВ), що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту КІС. Між ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» було укладено Договір № 41346335 від 18.10.17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів. Отже, як небанківська установа ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» звернулося до платіжної установи, яка мала відповідну ліцензію на надання платіжних послуг, задля перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача. На виконання вищевказаних норм закону, та в обґрунтування заявлених позовних вимог, Позивач надав суду документи, щодо надання кредитних коштів Позичальнику, а саме: кредитний договір, який містить підписи обох сторін і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом, деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2905570 від 14.11.2019 та довідку від ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 03.11.2024, в якій виснується, про успішність проведення платежу, а також міститься наступна інформація: Номер в системі FONDY: 177026293 Номер операції: 93 Дата проведення платежу: 14.11.2019 Призначення платежу: transfer_funds Сума платежу: 12 000,00 Валюта платежу: UAH Платіжний метод: карта MASTERCARD Статус платежу: approved Номер карти: НОМЕР_2 картки отримувача: PRIVATBANK. Вважає наданий документ довідка ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 03.11.2024 є належним і допустимим доказом фактичного перерахування кредитних коштів Відповідачу, адже містить усі обов`язкові реквізити електронного документа, що забезпечує автентичність і цілісність документа та підтверджує його юридичну силу та містить унікальні ідентифікаційні дані транзакції, що унеможливлює підробку або сумнів у достовірності операції. Вказує, що Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі Відповідача, які були передані від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ». Разом з тим, на підтвердження факту відступлення права вимоги до Відповідача за Договором про надання кредиту № 2905570 від 14.11.2019 на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ», Позивачем до позовної заяви було долучено наступні документи: Копію Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року (додаток № 10 у позовній заяві); Копію Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року (додаток № 4 у позовній заяві); Копію платіжної інструкції № 185 від 16 червня 2025 р щодо проведення фінансування за Договором факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року (додаток № 20 у позовній заяві); Повідомлення за вих. № 20200616 від 16.06.2025 про уточнення призначення платежу від ТОВ СЕКВОЯ КАПІТАЛ (додаток № 21 у позовній заяві); Оригінал Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 р. (додаток №11 у позовній заяві); Витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 р. (додаток № 5 у позовній заяві); Копію платіжної інструкції № 812 від 08 липня 2025 р. з призначенням платежу: «Оплата ціни придбання згідно Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025р., без ПДВ» (додаток № 19 у позовній заяві). Таким чином, вважає доводи Відповідача, що ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» не надало належних та допустимих доказів набуття права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2905570 від 14.11.2019, є безпідставними та необґрунтованими, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Також, 14.11.2019 ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання кредиту № 2905570, який підписаний електронним підписом Відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Як випливає з умов кредитного договору сторони погодили, що строк дії кредитного договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п.2.9. Правил) 14.11.2019 року до Кінцевої дати виконання Договору, тобто до 10.06.2020. Однак, в цей період вже діяло як «карантинне», так й «воєнне» призупинення строків позовної давності. Тому, в цій ситуації строк позовної давності ще не почав обчислюватися. Отже, 3-річний строк позовної давності у цьому випадку спливає 04.09.2028. З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного 13.11.2025, тобто в межах строків позовної давності та цілком міг та може заявляти вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості. Просив звернути увагу, що Відповідач просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності, що можливо виключно при повному визнанні позовних вимог, а відтак це надає суду можливість підтвердити як сам факт надання кредиту 14 листопада 2019 р. відповідачеві ОСОБА_1 , так і факт отримання його у розмірі, зазначеному у позовній заяві, що склало 57 876,00 грн. з відповідними цілями отримання кредиту.

У поданому відзиві представник позивача просить суд витребувати у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 30, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, Україна; ) наступні докази: інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) платіжну картку № НОМЕР_1 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 в період з 14.11.2019 по 19.11.2019 з відображенням часу зарахування коштів.

18.12.2025 відповідачка, надала до суду заперечення (на відповідь на відзив). Зі змісту яких вказує на наступне. Позивач у своєму запереченні вказує, що нібито між ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» було укладено Договір №41346335 віл 18.10.17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів. Отже, як небанківська установа ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» звернулося до платіжної установи ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», яка мала відповідну ліцензію на надання платіжних послуг, задля перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача. При цьому підтвердження існування договору №41346335 від 18.10.17 між ГОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» і ліцензії на проведення банківських операцій ГОВ «ФК «ЕЛАСНС», не було надано. Щодо заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, то строк позовної давності заявлених позовних вимог станом на час звернення до суду не сплинув та вказує на те, що 30.03.2020 розділ Прикінцеві і перехідні положення ЦК України доповнено п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобіганню поширення корона вірусної хвороби (Covid-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину». Також з 17.03.2022 розділ Прикінцеві і перехідні положення ЦК України доповнено п. 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії». Позивач вважає, що строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом ним не пропущені. При цьому вказав, що строк позовної давності заявлених позовних вимог до набрання чинності вказаних законів не сплинув, проте не зазначаючи в той же час, коли саме настало прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання та коли саме виникла заборгованість, коли відбулось останнє погашення за кредитним договором, тощо. Також вказує, що правила надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (в редакції від 05 листопада 2019 року), на які посилається Позивач, не затверджені, а саме не підписані та не мають печатки організації. Крім того, позивачем на підтвердження позовних вимог щодо стягнення з відповідача коштів надано тільки витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-07072025. Позивачем до матеріалів справи надано докази укладення договору про надання споживчого кредиту, а саме: копія договору про кредит № 2905570 від 14.1 1.2019, але суду він не надав анкету-заяву, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором і відповідач дав згоду на це. Вказує, що із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання позики від ТОН «АЛЕКСКРЕДИТ», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора. Матеріали справи також не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за зазначеним договором за вказаними ним реквізитами та підтвердженням банку. Платіжне доручення, на яке посилається позивач, як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача, вважає не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів. Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит». Довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Елаєнс» не має номера і видана 03.11.2024, хоча, як стверджує Позивач, кредитні кошти були перераховані нібито 14.11.2019, коли був укладений кредитний договір. Тобто, виписки з особових рахунків відповідача не представлені, а тому вважає, що суд позбавлений можливості перевірити суму заборгованості та чи існує вона взагалі. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

25.12.2025 представник позивача в системі «Електронний суд» направив заперечення на заяву про застосування строку позовної давності. Вказуючи на те, що 14 листопада 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 2905570. Умовами зазначеного договору визначено кінцевий строк виконання зобов`язань 10 червня 2020 року. Разом з тим, на момент, коли за загальним правилом мав би розпочатися перебіг позовної давності, в Україні вже діяли спеціальні норми законодавства, які істотно впливали на обчислення таких строків. Так, з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року, яким розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 12. Зазначеною нормою встановлено, що під час дії карантину, запровадженого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, зокрема визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин на території України діяв безперервно з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, що унеможливлювало завершення перебігу позовної давності у цей період. Крім того, з 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року, яким розділ XII ЦК України було доповнено пунктом 19, відповідно до якого перебіг позовної давності зупиняється на весь період дії воєнного стану в Україні. Зазначене зупинення діяло до моменту набрання чинності Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX, яким пункт 19 розділу XII ЦК України було виключено. Вказаний Закон набрав чинності 04 вересня 2025 року, з якої дати перебіг строків позовної давності було відновлено. Отже, з урахуванням наведених норм, перебіг строку позовної давності у даних правовідносинах фактично був призупинений у період з 02 квітня 2020 року по 03 вересня 2025 року. Відповідно, трирічний строк позовної давності почав обчислюватися лише з 04 вересня 2025 року та спливає 04 вересня 2028 року. Позовну заяву у цій справі було зареєстровано судом першої інстанції 13 листопада 2025 року, тобто в межах установленого законом строку позовної давності. За таких обставин правові підстави для застосування наслідків її спливу відсутні. Вважає, що заява Відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою від 25.12.2025 витребувано від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 30, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, Україна; ) наступні докази: інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) платіжну картку № НОМЕР_1 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 в період з 14.11.2019 по 19.11.2019 з відображенням часу зарахування коштів.

13.01.2026 на виконання ухвали суду від 25.12.2025 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» надало витребувані докази. Згідно наданої інформації в банку на ім`я ОСОБА_1 була емітована банківська картка, на яку здійснено переказ коштів 14.11.2019 в розмірі 12000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви просила розгляд справи проводити без її участі, відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 14.11.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЕКСКРЕДИТ та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 2905570.

У відповідності до змісту п. 7.9 Договору про надання кредиту № 2905570 від 14.11.2019, сторони погодили, що Договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на Сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Підписання Позичальником цього Договору відбувається шляхом акцептування ним Оферти (пропозиції укласти електронний Договір), яка відповідно до п. 2.30. Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) Позичальника щодо включення до цього Договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові Позичальника, типу Кредиту, мети отримання Кредиту, порядку та умови надання Кредиту, Основної суми кредиту, Кінцевої дати виконання Договору. Акцептування Оферти здійснюється шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту Позичальником. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Позичальник перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

У розділі 7 Договору № 2905570 від 14.11.2019 наведено стандартні умови електронного договору, які не свідчать про порушення прав Позичальника чи про неналежне інформування. Навпаки, зазначені положення підтверджують, що: Позичальник був ознайомлений із Договором та правилами на сайті, розумів їх зміст та добровільно погодився виконувати умови (п. 7.2). Електронна форма договору має таку ж юридичну силу, як і паперовий документ з підписами сторін, що прямо відповідає вимогам законодавства (п. 7.3). Сторони визначили, що всі питання, не врегульовані Договором чи правилами, регулюються чинним законодавством України (п. 7.4). Позичальник на момент укладення договору підтвердив, що умови йому зрозумілі, відповідають його інтересам, укладення відбулося без обману, тиску чи тяжких обставин; надані дані є достовірними; відсутні будь-які обмеження щодо укладення правочину (пп. 7.5.17.5.4). Позичальник надав згоду на обробку персональних даних та був повідомлений про мету такої обробки оцінку платоспроможності та захист прав Кредитодавця (п. 7.5.5). Кредитодавець до укладення правочину надав передбачену законом інформацію про фінансову послугу, у тому числі інформацію за ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги…», а також роз`яснив права споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (пп. 7.5.6, 7.5.8). Позичальнику було повідомлено, що вартість послуг третіх осіб встановлюється самими такими особами, а Кредитодавець не включає такі витрати у розрахунок реальної річної ставки (п. 7.5.7). Позичальник отримав інформацію про фінансову послугу в обсязі, достатньому для правильного розуміння її суті, без будь-якого нав`язування (п. 7.5.9).

Таким чином, наведені положення Договору підтверджують добровільність укладення правочину, належне інформування Позичальника та дотримання Кредитодавцем вимог законодавства при наданні фінансової послуги.

Правила надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (в редакції від 05 листопада 2019 року) розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця URL: https://alexcredit.ua/.

Відповідно до п. 4.1 Правил, з метою отримання кредиту Заявник ідентифікується на Сайті Кредитодавця. Заявники, які мають Особистий кабінет на Сайті (Заявники, які мали ділові відносини з Кредитодавцем), реєструються в Особистому кабінеті шляхом вводу Логіну і Паролю та введенням Одноразового ідентифікатору. Нові Заявники (Заявники, які не мали ділових відносин з Кредитодавцем) реєструються шляхом введення своїх основних даних для створення Особистого кабінету і погодження (акцептування) цих Правил. Підпис своїх даних та акцептування цих Правил здійснюється Електронним підписом шляхом використання Одноразового ідентифікатора.

Відповідно до п. 4.3 Правил, Кредитодавець надсилає в Особистий кабінет Заявника паспорт споживчого кредиту за формою, встановленою Додатком №1 до п. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Заявник акцептує паспорт споживчого кредиту, надісланого в Особистий кабінет шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 4.7 Правил, у Заявці Заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про надання Кредиту. Відповідно до п. 4.12 Правил, на підставі даних, зазначених у Заявці, на сайті Кредитодавця здійснюється реєстрація Заявника та створюється його Особистий кабінет. Особистий кабінет створюється після підтвердження Кредитодавцем можливості надання Заявнику Кредиту.

Відповідно до п. 4.21 Правил, у випадку прийняття позитивного Рішення щодо надання кредиту Заявнику в Особистий кабінет надсилається Оферта з усією необхідною інформацією. Оферта являє собою документ під назвою «Пропозиція укласти договір (оферта)», який містить: інформацію про Кредитодавця і Позичальника, Основну суму кредиту, розмір усіх варіантів процентних ставок в залежності від якості виконання Зобов`язань за Договором, включаючи розрахунок реальної річної процентної ставки для кожного випадку використання процентних ставок. Умови і інформацію, яка передбачена діючим законодавством України для договорів позики і має міститися у Договорі. Згоду Кредитодавця, вважати себе зобов`язаним надати Кредит у разі надання акцепту оферти Позичальником. Аглоритм (порядок) укладення електронного договору, спосіб і порядок надання позикодавцем оферти Позичальнику, спосіб і порядок прийняття Позичальником оферти (акцепту), порядок створення та накладання електронних підписів Сторонами Договору, порядок створення, отримання та використання Позичальником одноразового ідентифікатора для підписання акцепту, порядок отримання письмової згоди щодо використання Кредитодавцем аналогу власноручного підпису, порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між Сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань, технічні засоби ідентифікації Позичальника, порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний Договір, спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них, умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів.

Відповідно до п. 4.23 Правил, Заявник акцептує Оферту (підписує Договір) шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно розділу 5 цих Правил. Кредитодавець підписує Договір шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця згідно розділу 5 цих Правил після повної ідентифікації особи Заявника/Позичальника відповідно до цих Правил, Договору та внутрішньої політики з надання кредитів Кредитодавця.

Таким чином, порядок укладення договору передбачає багаторівневу ідентифікацію, надання повної та достовірної інформації, обов`язкове ознайомлення з усіма істотними умовами, а також особисте підтвердження кожного етапу через одноразовий ідентифікатор. Це підтверджує, що Позичальник свідомо погодився з умовами договору та мав можливість ознайомитись із всією необхідною інформацією до укладення правочину.

Позивачем надано оригінал кредитного договору №2905570 від 14.11.2019, укладеного в електронній формі.

Таким чином, до моменту укладення вказаного кредитного договору на мобільний номер Позичальника, підтверджений під час реєстрації та закріплений у його Особистому кабінеті в інформаційно-комунікаційній системі Товариства, було сформовано та відправлено одноразовий ідентифікатор код підтвердження PS2905570.

Застосування зазначеного ідентифікатора забезпечило автентифікацію Відповідача та засвідчило її волевиявлення щодо акцепту оферти, що, у свою чергу, призвело до належного підписання та укладення електронного договору між Первісним кредитором та ОСОБА_1 .

Належно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що договір- це домовленість двох або більше сторін електронний, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до умов Кредитного договору, у якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентуються порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» банку України, інших законів та нормативно-правових актів Національного Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Пунктом 21.1 статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (п. 4 ст. 22 Закону).

Відповідно п. 1.4 Кредитного договору № 2905570 від 14.11.2019, Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. Договору в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника.

Між ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» було укладено Договір № 41346335 від 18.10.17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів.

Отже, ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» звернулося до платіжної установи, яка мала відповідну ліцензію на надання платіжних послуг, задля перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, Позивач надав суду документи, щодо надання кредитних коштів Позичальнику, а саме: кредитний договір, який містить підписи обох сторін і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом, деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2905570 від 14.11.2019 та довідку від ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 03.11.2024, в якій виснується, про успішність проведення платежу, а також міститься наступна інформація: Номер в системі FONDY: 177026293 Номер операції: 93 Дата проведення платежу: 14.11.2019 Призначення платежу: transfer_funds Сума платежу: 12 000,00 Валюта платежу: UAH Платіжний метод: карта MASTERCARD Статус платежу: approved Номер карти: НОМЕР_1 Банк картки отримувача: PRIVATBANK.

13.01.2026 на виконання ухвали суду від 25.12.2025 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» надало витребувані докази. Згідно наданої інформації в банку на ім`я ОСОБА_1 була емітована банківська картка, на яку здійснено переказ коштів 14.11.2019 в розмірі 12000 грн.

Таким чином, Відповідачем укладено Кредитний договір №2905570 від 14.11.2019 із ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та отримано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12000 грн.

10 червня 2025 р. між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого, ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання кредиту № 2905570 від 14.11.2019.

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 р., ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» зобов`язується відступити ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб.

07 липня 2025 р. між Попереднім кредитором та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено Договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання кредиту № 2905570 від 14.11.2019 у розмірі 57 876,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12 000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 45 876,00 грн; заборгованість за комісією становить 0,00 грн; заборгованість за пенею становить 0,00 грн.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст.513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Кредитним договором передбачено, що відступлення права вимоги за цим Договором відбувається без отримання згоди Клієнта (п. 3.4.2 Кредитного договору).

На підтвердження факту відступлення права вимоги до Відповідача за Договором про надання кредиту № 2905570 від 14.11.2019 на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ», Позивачем до позовної заяви було долучено наступні документи: Копію Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року; Копію Витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року; Копію платіжної інструкції № 185 від 16 червня 2025 р щодо проведення фінансування за Договором факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року; Повідомлення за вих. № 20200616 від 16.06.2025 про уточнення призначення платежу від ТОВ СЕКВОЯ КАПІТАЛ; Оригінал Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 р.; Витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 р.; Копію платіжної інструкції № 812 від 08 липня 2025 р. з призначенням платежу: «Оплата ціни придбання згідно Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025р., без ПДВ».

Таким чином, доводи Відповідача, що ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» не надало належних та допустимих доказів набуття права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №2905570 від 14.11.2019, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідачка не повернула своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, відповідно до умов Договору.

Таким чином, у порушення кредитного договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала та продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

Сума боргу перед Новим кредитором становить 57876 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12000 грн.; заборгованість за відсотками становить 45876 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 порушує взяті на себе зобов`язання за цим Договором.

Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, оскільки відповідачка порушила зобов`язання, встановлені Кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості у розмірі 57876,00 грн.

Доводи відповідачки не є достатніми, належними та не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби», яким розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин на підставі коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв на території України з 11.03.2020 року до 30.06.2023 року на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України без перерв.

Крім цього, 17.03.2022 року набув чинності Закон України від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Поряд з цим, Законом від 14.05.2025 №4434 IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі Закон №4434) передбачено відновлення строків позовної давності Закон №4434 передбачає виключення з Цивільного кодексу України пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення».

Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦК України, на період дії воєнного стану.

Закон №4434 набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон був надрукований в офіційному виданні «Голос України» від 03.06.2025 №108. Тому, він набрав чинності 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності.

Отже, хоча норми «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК Укрїни, якими призупинялися строки позовної давності на період карантину та воєнного стану, мають різні формулювання, але, фактично строки позовної давності були зупинені у період з 02.04.2020 по 03.09.2025 (тобто, більше 5 років).

Як вбачається із матеріалів справи, 14.11.2019 ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання кредиту № 2905570, який підписаний електронним підписом Відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача.

Як вбачається з умов кредитного договору сторони погодили, що строк дії кредитного договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п.2.9. Правил) 14.11.2019 року до Кінцевої дати виконання Договору, тобто до 10.06.2020. Однак, в цей період вже діяло як «карантинне», так й «воєнне» призупинення строків позовної давності. Тому, в цій ситуації строк позовної давності ще не почав обчислюватися. Таким чином, 3-річний строк позовної давності у цьому випадку спливає 04.09.2028.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором 12.11.2025, тобто в межах строків позовної давності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року; копію Додаткової угоди № 2905570 від 30.09.2025 до Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року; копію Детального опису робіт (надання послуг) від 30 вересня 2025 року; копію Акту № 2905570 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом виконання робіт, надання послуг 30 вересня 2025 року та копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 від 22.11.2016.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.

Як вбачається із доданих документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, формування додатків до позовної заяви.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 57876 грн.

Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3000 грн., оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача, яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги адвоката.

Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» суму заборгованості за кредитним договором № 2905570 від 14.11.2019 в розмірі 57876,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень та витрат на оплату правової допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ідентифікаційний код юридичної особи: 43657029, місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1,

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л. В. Калиновська