КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 357/5477/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3489/2026Головуючий у суді першої інстанції - Цукуров В.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Пакалом Антоном В`ячеславовичем, на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання посередницьких послуг та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3028 грн.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2025 та прийняти нове додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн є неспівмірна з реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, часом витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. Обсяг роботи був стандартним для аналогічних категорій справ, а підготовка документів та участь у судових засіданнях займали мінімальний час.

Вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а в додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 113/2025 від 19.06.2025, не розписано детально, які послуги надає адвокат, не розписана кількість годин, які адвокат витратив на виконання кожної із послуг та не зазначена вартість погодинної роботи адвоката. Також, в додатку №1 відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у зв`язку з чим неможливо оцінити співмірність таких витрат до витрачених годин.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

09.01.2026 до Київського апеляційного суду від адвоката Ковбасюк-Бобрової А.І., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить залишити додаткове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

20.01.2026 до Київського апеляційного суду від Пакала А.В. , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд виходив з того, що відповідачці ФОП ОСОБА_2 надавалась правова допомога адвокатом Ковбасюк-Бобровою А.І. на підставі договору про надання правової допомоги № 113/2025 від 19.06.2025 в цивільній справі області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання посередницьких послуг та відшкодування моральної шкоди.

При цьому судом установлено, що на підтвердження понесених відповідачкою ФОП ОСОБА_2 у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп. було надано такі докази: договір про надання правової допомоги № 113/2025 від 19.06.2025; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 113/2025 від 19.06.2025, в якому сторони погодили розмір гонорару за надання правової допомоги, який складає 10000 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг від 11.09.2025, в якому зазначений перелік послуг, наданих адвокатом Ковбасюк-Бобровою А.І. - ОСОБА_2 з визначеним розміром гонорару 10000 грн.; рахунок-фактуру № 11/09 від 11.09.2025 на підставі договору про надання правової допомоги № 113/2025 від 19.06.2025 на суму 10000 грн.; квитанцію № 11/09 від 11.09.2025, якою адвокат Ковбасюк-Боброва А.І. підтвердила отримання від ОСОБА_2 гонорар за договором № 113/2025 від 19.06.2025.

Дослідивши надані відповідачкою докази понесення нею витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати підтверджені документально, є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом та часом послуг у суді, відповідають критерію розумності, співмірності та справедливості, а тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору, припинення порушення прав й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З наявного в матеріалах справи договору вбачається, що в п. 4.2. договору про надання правової допомоги №113/2025 від 19.06.2025 сторонами погоджено, що розмір гонорару за надання правової допомоги відповідно до п.2.1. визначається відповідно у розмірі визначеному у Додатку № 1 до цього Договору, який є невід`ємним додатком.

У додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 113/2025 від 19.06.2025 сторонами узгоджено послуги, які було надано адвокатом відповідачу, зокрема: надання консультацій, ознайомлення з матеріалами цивільної справи, отриманих від клієнта по цивільній справі № 357/5744/25 провадження №2/357/3323/25, складання відзиву на позовну заяву про захист прав споживачів, розірвання договору про надання посередницьких послуг та відшкодування моральної шкоди по цивільній справі № 357/5744/25 провадження № 2/357/3323/25, участь в судових засіданнях по цивільній справі № 357/5744/25 провадження № 2/357/3323/25», а вартість таких послуг складає 10000,00 грн.

Таким чином, відповідачкою ФОП ОСОБА_2 та адвокатом Ковбасюк-Бобровою А.І. було погоджено оплату за договором у розмірі гонорару, розмір якого встановлений додатком № 1 до договору та складає 10000 грн.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду, зокрема у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019) наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2021 в справі № 910/12876/19.

При цьому, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 07.11.2019 по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 в справі № 922/2685/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат у заявленому розмірі, оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений відповідачкою у суді першої інстанції, є співмірним зі складністю справи, а також відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не підтверджений належними доказами, апеляційний суд вважає неспроможними, з огляду на те, що до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено належні, допустимі та достатні докази, які надавали суду першої інстанції можливість встановити обґрунтованість заявлених вимог та, які сумніву в апеляційного суду не викликають.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і твердження апеляційної скарги про те, що обсяг роботи був стандартним для аналогічних категорій справ, а підготовка документів та участь у судових засіданнях займали мінімальний час, зважаючи на те, що розмір витрат, заявлених до стягнення, є розумним та обґрунтованим, відповідає складності справи, а також є співмірним до виконаної адвокатом роботи у межах даної справи.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом додаткового рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставами для скасування додаткового рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішень суду без змін.

Також, слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Пакалом Антоном В`ячеславовичем - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова