Справа № 202/753/26
Провадження № 2-о/202/99/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Мариніна О.В.

за участі секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 202/753/26 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. В обґрунтування заяви вказує на те, що між нею та ОСОБА_2 23.06.2012 було укладено шлюб.У зв`язку з воєнним станом заявниця виїхала закордон, в той час як її чоловік ОСОБА_2 залишився проживати на тимчасово окупованій території України. 19.12.2025 року заявниці стало відомо про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 . Поховання та реєстрація факту смерті були здійснені родичами померлого. З метою державної реєстрації факту смерті ОСОБА_2 у відповідності до чинного законодавства України, заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 на окупованій території.

Представник заявника адвокат Хачікян М.П. надала заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника, просила задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, заперечень не надав.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України розглядає справу за відсутності заявника і представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно ч.1 ст. 317 ЦПП України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Судом встановлено, що заявниця є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 23.03.2012 Виконавчим комітетом Нововодянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Заявник вказує на те, що її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Енергодар, Запорізька область.

З копії паспорту громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Кам`янсько-Дніпровським РС УДМС України в Запорізькій області 04 січня 2017, встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у Нововодяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року та Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (зі змінами), м. Енергодар та Водянська сільська територіальна громада визнано тимчасово окупованою територією України.

Відповідно ч. 3 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

На підтвердження факту смерті заявниця надала суду копію медичного свідоцтва про смерть та довідку про причини смерті, видані на окупованій території, згідно яких судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Енергодар. Причина смерті: «Набряк головного мозку. Інфаркт головного мозку за гіпертонічним типом 161. Судомний синдром».

При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації особистих немайнових прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням медичних документів, які видані медичною установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин, заява підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 є громадянкою України, її родинні відносини із ОСОБА_2 підтверджені документами, а факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України знайшов своє підтвердження, однак заявниця не має документу, передбаченого діючим законодавством України, для реєстрації смерті чоловіка, що унеможливлює отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявниці юридичне значення, оскільки є підставою для припинення шлюбу, а також дозволить реалізувати свої спадкові права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Енергодар Запорізької області громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Місце народження: с. Нововодяне Кам`янсько - Дніпровського району Запорізької області. Місце проживання: АДРЕСА_1 . Причина смерті: «Набряк головного мозку. Інфаркт головного мозку за гіпертонічним типом 161. Судомний синдром».

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Дата складання повного тексту судового рішення - 11 лютого 2026 року.

Суддя О. В. Маринін