Справа № 385/1509/25
Провадження № 2/385/688/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2026 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Гришака А.М.,

з участю секретаря судового засідання Зеленко О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кашерної В.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нікітіна Р.В.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Гайвороні Кіровоградської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Кашерна В.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_4 09.04.2025 о 12:00 в м. Гайворон на перехресті нерівнозначних доріг вул. Поштова - пров. Привітний, керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , по другорядній дорозі не надала перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Chevrolet Craze, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 16.1 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2025 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП й накладено на неї адміністративне стягнення.

Через два дні після вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 потрапив до КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради, де перебував на стаціонарному лікуванні з 11.04.2025 по 17.04.2025 з діагнозом: стан після судинного (гіпертонічного) кризу 11.04.2024 р., помірний цефалгічний вестибулопатичний, вегетосудинний синдром. Шийний остеохондроз, хр. цервікалгія, ст. Ремісії.

Відповідно до думки фахівця лікаря судово-медичного експерта від 14.08.2025 №1 перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КНП "Гайворонська ЦМЛ" з діагнозом «стан після судинного гіпертонічного кризу» може мати причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 11.04.2025 за участю останнього.

На придбання ліків під час лікування ОСОБА_1 потрачено 4 735,41 грн.

Розмір страхової виплати моральної шкоди у зв`язку з лікуванням має складати кілька сотень гривень (473,54 грн.), що на думку потерпілого, є недостатнім, тому позивач вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_2 моральну шкоду за пошкодження автомобіля і лікування в сумі 65 000 грн.

Завдана моральна шкода, відповідачем ОСОБА_2 , позивачу полягає у психологічному травмуванні від дорожньо-транспортної пригоди, що становило загрозу його життю та здоров`ю, за наслідками якої він отримав гіпертонічний криз, що призвело до погіршення його стану здоров`я та лікування. Крім цього, душевні страждання були спричинені і неможливістю відновлення вартості пошкодженого автомобіля, яка була до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, так як лише сам факт «участі автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді» навіть при відновленні пошкоджень призводить до часткової втрати цінності (вартості) автомобіля. Також моральна шкода спричинена у вигляді душевних страждань, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, так як внаслідок ДТП була втрачена якість життя та порушений його звичний ритм (перебування на стаціонарному лікуванні, неможливість пересуватись з допомогою автомобіля в період його ремонту), тобто мало місце порушення нормальних життєвих зв`язків, що призвело до неможливості ведення активного громадського життя. Крім цього, поведінка винуватця ДТП завдала значних моральних втрат позивачу у вигляді спричинених незручностей, пов`язаних із витратами часу на організацію ремонту пошкодженого автомобіля (пошуками запасних частин), процесом оформлення адміністративного правопорушення правоохоронними органами, процесом страхового відшкодування спричиненої шкоди (витрати часу на оформлення документів та присутність під час обстеження пошкодженого автомобіля фахівцем страхової компанії), судовими процесами.

Просить суд: Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за шкоду здоров`ю в розмірі 4735,41 грн. та суму страхового відшкодування за моральну шкоду у розмірі 10 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 473,54 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 65000,00 грн.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.09.2025 року відкрито провадження у справі.

15.10.2025 року від ПАТ «СК «УСГ» до суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначається, що 14.05.25 р. - позивач, як потерпіла особа, звернувся до ПАТ СК УСГ з заявою про виплату страхового відшкодування. 15.05.25 р.- між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_1 було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування та відповідно підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування.

ПАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання перед потерпілою особою за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-220530748 в повному обсязі, а тому, ПАТ «СК «УСГ» вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СК «УСГ» є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

При погодженні й виплаті власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу заподіяної шкоди, вдруге здійснення виплат (доплат), Законом не передбачено.

Різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна особа в ДТП, оскільки ПАТ «СК «УСГ» виконало свої обов`язки в повному обсязі згідно з нормами діючого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СК «УСГ» є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

ПАТ «СК «УСГ» вважає, що вимога щодо відшкодування витрат на правову допомогу значно завищена та відповідно не підлягає стягненню з ПАТ «СК «УСГ». Витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. не є співрозмірні з ціною позову, а спектр робіт, що був проведений адвокатом є незначний та мінімальний.

21.10.2025 року представник позивача, адвокат Кашерної В.В. через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що за результатами проведеного відповідачем огляду пошкодженого майна - автомобіля страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Однак, між страховиком та потерпілою стороною не велась мова, не підписувався протокол-узгодження щодо страхового відшкодування шкоди здоров`ю та моральної шкоди у розмірі 10% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

21.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Нікітіна Р.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник вказує, що ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 вражає її безпідставною і необґрунтованою. Згідно матеріалів справи про адміністративні правопорушення та фактичних обставин справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неістотних ушкоджень зазнали лише транспортні засоби, а водії та пасажири при цьому тілесних ушкоджень не отримали. Відсутні конкретні доказів та вичерпні і переконливі аргументи щодо реального завдання моральної шкоди та її глибини.

Теза отримання глибокого психологічного травмування внаслідок потенційною загрози або ризику життю і здоров`ю спростовується тим фактом, що дорожньо-транспортна пригода, як ненавмисна випадкова подія відбулась миттєво і непередбачувано, тривала фактично секундний проміжок часу та не мала за собою реально тяжких чи небезпечних для людей наслідків чи фізичного травмування, спричинивши лише неістотні механічні пошкодження транспортних засобів, не ставлячи під загрозу здоров`я та життя її учасників.

Госпіталізація до лікарняного закладу через 2 дні після події викликає об`єктивні сумніви щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та хворобливим станом, оскільки основний діагноз - стан після судинного гіпертонічного кризу, помірний цефалгічний вестибулопатичний вегето-судинний синдром, шийний остеохондроз, хронічна цервікалгія в стадії ремімісії фактично вказує на наявність у позивача достатньо тяжких хронічних захворювань, а саме шийний остеохандроз та хронична цервікалгія, які, з огляду на їх характер, виникли задовго до настання дорожньо-транспортної пригоди та за своєю суттю і протіканням зазвичай спричиняють розлад, у тому числі й підвищення артеріального тиску, що і є основним синдромом гіпертонічного кризу

Останніми роками все населення України перебуває під активною дією постійного стресу у зв`язку жорстокою військовою агресією країни-сусіда та постійних реальних загроз від ракетно-дронових та інших атак вглибину України по всій її території.

Окремої уваги на пошук стресогенних факторів потребує і дослідження загального анаменезу життя позивача, який працює в державному органі на керівний посаді та в силу своїх службових обов`язків, окрім управління персоналом, прийняття адміністративно-управлінських рішень, за які він несе відповідальність, також комунікує із раніше засудженими особами, які вчинили суспільно-небезпечні діяння або особами, які притягуються до кримінальної відповідальності чи відбувають покарання, що також є реально небезпечним та є окремим систематичним стресоутворюючим фактором. Втрата товарної вартості автомобіля навіть після проведеного повного комплексу ремонтно-відновлювальних робіт не є і не може бути джерелом моральної шкоди для позивача, оскільки він не є власником пошкодженого транспортного засобу (авто належить ОСОБА_5 ), а позивач, з огляду на його декларацію, поданою в НАЗК (копія додається), навіть не є постійним користувачем зазначеного транспортного засобу, тому потенційна втрата товарної власності не має і не може мати впливу на морально-психологічний і матеріальний стан позивача. Окремо слід також зауважити, що позовна заява не містить посилань на докази, які б обґрунтовували факт наявності втрати товарної вартності та розрахунків її розміру, що вчергове доводить факт відсутності можливості позивачем посилання на таку підставу в якості обгрунтування доводів щодо потенційного спричинення йому моральних страждань.

Заяви позивача щодо порушення звичайного ритму життя внаслідок тимчасової відсутності можливості користування автомобілем, витрати часу, пов`язані із госпіталізацією, проведенням ремонтних робіт, оформлення страхового випадку, отримання компенсації та участю у судових процесах також не є достатньо обґрунтованими та не містять достатньо підстав вважати щодо спричинення йому відповідного рівня моральних страждань. Просить суд: у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

05.11.2025 року від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Нікітіна Руслана Валерійовича, про витребування доказів. Витребувано в комунального некомерційного підприємства «Голованівська лікарня» Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та в комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради відомості про перебування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку та фактів звернення до лікарняних закладів за медичною допомогою за період з 01 січня 2020 року по 09.04.2025 року із зазначенням характеру скарг та поставлених медичних діагнозів.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Нікітіна Руслана Валерійовича, про витребування доказів. Витребувано в Державній установі «Центр пробації» відомості щодо начальника Голованівського районного сектору №1 філії Державної установи Центр пробації в Кіровоградській області Клименка Євгенія Володимировича: 1) Чи перебував він на лікарняних (був тимчасово непрацездатним через хворобу) в період з 01 січня 2022 року по 09 квітня 2025 року, якщо так, то коли саме (із зазначенням періоду та тривалості та наданням копії лікарняних листів)? 2) Чи проходив він періодичні (щорічні) профілактичні медичні огляди за направленням від роботодавця в період з 01 січня 2022 року по 09 квітня 2025 року, якщо так, то коли саме та в яких медичних закладах? Чи передбачено проходження персоналом таких медичних оглядів у зв`язку із займаною посадою? 3) Чи проводились відносно нього будь-які службові розслідування (дисциплінарні провадження тощо), чи притягувався він до дисциплінарної відповідальності в період з 01 січня 2022 року по 09 квітня 2025 року із наданням відомостей про результати таких службових розслідувань? 4) Чи передбачають його службові обов`язки (характер займаної посади) контактування та спілкування із особами, які вчинили суспільно небезпечні діяння або притягуються до кримінальної відповідальності тощо?

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Позивач ОСОБА_1 повідомив, що хронічних хвороб не має, протягом останніх трьох років не лікувався. На сигнали повітряної тривоги реагує спокійно. Від проведення військових дій близькі особи не постраждали. За місцем роботи до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Представник ПАТ «СК «Українська страхова група» в судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву просив судовий розгляд справи провести за відсутності представника ПАТ «СК «Українська страхова група».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача, адвокат Нікітін Р.В. в судовому засіданні просив в позові відмовити повністю з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень позивача, представника позивача та представника відповідача. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2025 року, справа №385/478/25 ОСОБА_4 09.04.2025 о 12:00 в м. Гайворон на перехресті нерівнозначних доріг вул. Поштова - пров. Привітний керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , по другорядній дорозі не надала перевагу в русі транспортному засобу що рухався по головній дорозі в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 16.1 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, й накладено на нею адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. (а.с.10).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2055 від 17.04.2025 року виданої КНП «ЦМЛ» Гайворонської міської ради на ім`я ОСОБА_1 ОСОБА_1 з 11.04.2025 року по 17.04.2025 року знаходився нестаціонарному лікуванні в КНП «ЦМЛ» Гайворонської міської. Повний діагноз:стан після судинного (гіпертонічного кризу) 11.04.2025 р., помірний цефалгічний вестибулдопатичний, вегето-судинний синдром. Шийний остеохондроз, хр. цервікалгія, ст. ремісії (а.с.14).

Згідно думки фахівця №1, лікаря судово-медичного експерта Головка В.С. від 14.08.2025 року - в даному конкретному випадку, можливо припустити, що перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КНП «Гайворонська ЦМЛ» з діагнозом «Стан після судинного гіпертонічного кризу» може мати причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 09.04.2025 року за участю останнього (а.с.18,94).

Згідно копії листка лікарських призначень та копії фіскальних чеків наданих позивачем ОСОБА_1 витратив на купівлю лікарських препаратів для свого лікування 4735,54 грн. (а.с.15,16).

Згідно Протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування від 15.05.2025 року, укладеного між ПАТ «УСГ» та ОСОБА_1 за випадок, що мав місце 9 квітня 2025 р. з транспортним засобом Chevrolet Cruze, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить Потерпілій особі, та транспортним засобом Volkswagen Tiguan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , відповідальність якої застрахована в ПАТ «УСГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-220530748 від 23 квітня 2024 р. розмір матеріального збитку завданої Потерпілій особі становить 116815,7 грн. Розмір суми страхового відшкодування дорівнює 116815,7 грн. (за вирахуванням франшизи відповідно із Полісом ОСЦПВ). Після одержання страхового відшкодування Потерпіла особа будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до ПАТ «УСГ» не має і в подальшому мати не буде (а.с.17).

Згідно листа КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради від 10.11.2025 рок №2632 ОСОБА_1 звертався амбулаторно до ортопеда-травматолого 23.05.2022, 27.05.2022, 01.06.2022 р. З 01.01.2020 р. по 09.є041.2025 року гр. ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КНП «ЦМЛ» не перебував (а.с.113-116).

Згідно листа КНП «Голованівська лікарня» Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 19.11.2025 року №1368/01-25 ОСОБА_1 у період з 01.01.2020 року по 09.04.2025 року за медичною допомогою до такого закладу не звертався (а.с.119).

Згідно листа Державної установи «Центр пробації» від 12.01.2026 року за період з 01.01.2022 по 09.04.2025 ОСОБА_1 . Державною установою «Центр пробації» на проходження будь-яких медичних оглядів не направлявся. Службові розслідування в цей період відносно нього не проводились, відповідно до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 не притягувався (а.с.150).

Норми права та мотиви їх застосування.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

01.01.2025 року введено в дію Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №3720- IX).

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3720- IX договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).

Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-220530748 виданий 23.04.2024 року. Дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась 09 квітня 2025 року.

Враховуючи, що страховий випадок мав місце 09.04.2025 року, за договором страхування від квітня 2024 року (до введення в дію Закону №3720- IX), то відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3720- IX, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у даній справі регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Щодо позовної вимоги до ПАТ «Страхова компанія «УСГ».

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Позивач в позовній заяві вказує, що на придбання ліків під час лікування після ДТП витрачено 4735,41 грн., на підтвердження чого надав до суду листок лікарських призначень та копії фіскальних чеків (а.с.15,16). Та просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» моральну шкоду в розмірі 473,54 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Tiguan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «УСГ».

15 травня 2025 року ОСОБА_1 узгодив з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» розмір страхового відшкодування в сумі 116815,7 грн., за випадок, що мав місце 9 квітня 2025 р. з транспортним засобом Chevrolet Cruze, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить Потерпілій особі, та транспортним засобом Volkswagen Tiguan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с.17). Після чого страховик виплатив йому узгоджену суму.

Позивач просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» 4735,41 грн. страхового відшкодування за шкоду здоров`ю та 473,54 грн. моральної шкоди.

Для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В підписаному ОСОБА_1 узгодженні зазначено, що воно складено за випадок, що мав місце 9 квітня 2025 р. з транспортним засобом Chevrolet Cruze, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить Потерпілій особі, та транспортним засобом Volkswagen Tiguan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Після одержання страхового відшкодування Потерпіла особа будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до ПАТ «УСГ» не має і в подальшому мати не буде.

Тобто, за змістом вказаного узгодження ОСОБА_1 , діючи добровільно, на власний розсуд погодилась із розміром страхового відшкодування ПАТ «УСГ» в сумі 116815,70 грн. та пр. авовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії суперечить як попередній поведінці ОСОБА_1 , так і засадам розумності та диспозитивності.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 , підписав вказане узгодження під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали розглядуваної справи не містять.

За таких обставин позов ОСОБА_1 до ПАТ «УСГ» задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода зокрема полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21): «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а)позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)».

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте,не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Як вказано в постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 944/1122/21: «під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 09.04.2025 о 12:00 в м. Гайворон на перехресті нерівнозначних доріг вул. Поштова - пров. Привітний керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , по другорядній дорозі не надала перевагу в русі транспортному засобу що рухався по головній дорозі в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постанвою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2025 року, справа №385/478/25, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, й накладено на нею адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У справі, що є предметом розгляду, позивач посилається на те, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає у психологічному травмуванні від дорожньо-транспортної пригоди, що становило загрозу його життю та здоров`ю, за наслідками якої він отримав гіпертонічний криз, що призвело до погіршення його стану здоров`я та лікування. Крім цього, душевні страждання були спричинені і неможливістю відновлення вартості пошкодженого автомобіля, яка була до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, так як лише сам факт «участі автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді» навіть при відновленні пошкоджень призводить до часткової втрати цінності (вартості) автомобіля. Також моральна шкода спричинена у вигляді душевних страждань, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, так як внаслідок ДТП була втрачена якість життя та порушений його звичний ритм (перебування на стаціонарному лікуванні, неможливість пересуватись з допомогою автомобіля в період його ремонту), тобто мало місце порушення нормальних життєвих зв`язків, що призвело до неможливості ведення активного громадського життя. Крім цього, поведінка винуватця ДТП завдала значних моральних втрат позивачу у вигляді спричинених незручностей, пов`язаних із витратами часу на організацію ремонту пошкодженого автомобіля (пошуками запасних частин), процесом оформлення адміністративного правопорушення правоохоронними органами, процесом страхового відшкодування спричиненої шкоди (витрати часу на оформлення документів та присутність під час обстеження пошкодженого автомобіля фахівцем страхової компанії), судовими процесами.

В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачем повністю доведено, що пережиті ним негативні емоції досягли рівня «страждань», що може бути підставою для стягнення моральної шкоди.

Суд зауважує, що у повсякденному житті часом можуть виникати ситуації, коли особа зазнає негативних емоцій через певні дії/бездіяльність оточуючих, проте не кожен такий випадок свідчить про те, що такі негативні емоції досягли рівня страждань, і можуть бути трансформовані у грошовий еквівалент шляхом стягнення моральної шкоди з винуватця їх виникнення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , суд бере до уваги те, що після ДТП ОСОБА_1 лікувався в медичному закладі з гіпертонічним кризом. Автомобіль, яким користувався позивач отримав незначні механічні ушкодження.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди спричиненої позивачу, що з урахуванням обставин її заподіяння, перебування на лікуванні позивача, пошкодження майна позивача та виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості суд оцінює у 20000 грн.

За таких обставин, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Щодо судових витрат.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2422,4 грн. (а.с. 9).

Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 745,37 грн. (20000 х 100% : 65000 = 30,77%; 2422,4 : 100% х 30,77% = 745,374).

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ) 20000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ) 745,37 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. ГРИШАК

Дата документу 09.02.2026