Справа №489/7687/25
Провадження №2-о/489/26/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Горецькою П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи Миколаївська міська рада, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпенко Олена Геннадіївна

встановив.

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бондарєва Р.С., звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт вчинення заповіту від 12.06.2014 складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мотивуючи вимоги тим, що вона є єдиною донькою та єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В серпні 2025 вона звернулася до приватного нотаріуса Філіпенко О.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, 14.08.2025 від приватного нотаріуса Філіпенко О.Г. вона отримала роз`яснення стосовно оформлення спадкових прав, відповідно до якого, зазначено, що у наявному заповіті, складеному ОСОБА_2 від 12.06.2014, містяться відомості, що остання заповідала все своє майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, в прізвищі спадкоємця (її батька) міститься помилка, а саме зазначено прізвище як « ОСОБА_5 » замість вірного « ОСОБА_6 ». 05 лютого 2018 ОСОБА_3 звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Проте, отримав лист роз`яснення, у якому зазначено, зокрема, що відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Юрловою Т.Г. 19.06.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 333, спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповідала все належне їй на праві власності рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . А в паспорті заявника прізвище записано як « ОСОБА_6 ». У звязку з чим відсутні підстави до закликання до спадкоємства заявника ОСОБА_3 . Через брак коштів та складні життєві обставини ОСОБА_3 до моменту смерті не встиг належним чином реалізувати своє право щодо звернення до суду. Факт належності заповіту підтверджується рядом документів, які долучені до матеріалів заяви. На теперішній час вона сплачує кошти за комунальні послуги, які надаються до частки будинку, яка належала ОСОБА_2 . Зазначена помилка у заповіті позбавляє заявницю отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який не встиг оформити свої спадкові права.

Ухвалою суду від 19.09.2025, заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження та витребувано докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявниці. На позовних вимогах наполягає.

Від представниці ММР надійшла заява про розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів і просить прийняти рішення на розсуд суду.

Приватний нотаріус Філіпенко О.Г. у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з скриншоту за стосунку «Дія», ОСОБА_7 зареєструвала шлюб 22.09.2020 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після його смерті відкрилася спадщина.

Заявниця зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14 серпня 2025 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпенко О.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прийняв, але не оформив спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпенко О.Г. надано Роз`яснення стосовно оформлення спадкових прав від 14.08.2025 за вих. № 73/01-16, з якого вбачається, що у спадковій справі за № 45/2018 заведеною Другою миколаївською державною нотаріальною конторою 05.02.2018 після смерті ОСОБА_2 є заповіт на все майно на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надав правову оцінку складеного та посвідченого заповіту встановлено, що у прізвищі спадкоємця було допущено помилку замість « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця зазначає, що вказана помилка позбавляє право для реалізації її спадкових прав після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Норми права та мотиви їх застосування.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, справами про встановлення фактів, що мають юридичне значення є, зокрема, справи щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до n. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявниці для оформлення спадкових прав.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності 29/50 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2003, виданого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-284.

19 червня 2014 ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповідала все належне їй на праві власності рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Юрловою Т.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 333.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з 29/50 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області щодо оформлення спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 на підставі заповіту, посвідченого Юрловою Т.Г., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області 19 червня 2014, зареєстрованого в реєстрі за № 333.

Державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Авраменко С.В. надано Роз`яснення чинного законодавства від 05.02.2018 за вих. № 273/02-31, відповідно до якого з поданих ОСОБА_3 документів, вбачається, що відповідно до заповіту, посвідченого Юрловою Т.Г., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області 19 червня 2014, зареєстрованого в реєстрі за № 333 спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповідала все належне їй на праві власності рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . А в паспорті заявника прізвище записано як « ОСОБА_6 ». У звязку з чим відсутні підстави до закликання до спадкоємства заявника ОСОБА_3 та рекомендовано звернутися до суду.

Заявниця зазначає, що через брак коштів та складні життєві обставини ОСОБА_3 до моменту смерті не встиг належним чином реалізувати своє право щодо звернення до суду.

ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України, сформованого 13.07.2017, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідною донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 14.07.2017, ОСОБА_12 зареєструвала шлюб 28 квітня 1973 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Отже, ОСОБА_3 є рідним племінником ОСОБА_2 .

Заявниця зазначає, що її батько ОСОБА_3 не встиг реалізувати своє право на звернення до суду щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме заповіту, складеного ОСОБА_2 , та після чого оформити свої спадкові права.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_15 вбачається, що ОСОБА_3 проживав разом з тіткою ОСОБА_2 , доглядав за нею і господарством. Між ними були добрі відносини.

Заявниця вказує, що на теперішній час, вона сплачує комунальні послуги, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження зазначеного до матеріалів заяви долучено квитанції про сплату за водопостачання та за транспортування газу у травні 2025, а також довідку про відсутність заборгованості № 3930441-В від 09.06.2025 від Газопостачальної компанії «Нафтогаз».

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За статтею 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже спадкова трансмісія передбачає перехід права спадкування (прийняття або відмова від прийняття) від померлого до його власних спадкоємців.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У звязку з наявність помилки у прізвищі спадкоємця у заповіті, посвідченого Юрловою Т.Г., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області 19 червня 2014, зареєстрованого в реєстрі за № 333, складеного ОСОБА_2 , а саме замість « ОСОБА_6 » вказано « ОСОБА_5 », вона позбавлена права для реалізації своїх спадкових прав після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним що документ (заповіт) містить неправильне написання анкетних даних спадкоємця ОСОБА_3 та усунення вказаної неправильності можливе лише шляхом встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документа.

Оскільки від встановлення факту належності документа, залежить виникнення та оформлення спадкових прав, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця, дані докази повністю узгоджуються з її заявою, суд дійшов до висновку про задоволення заяви.

Судом здійснено пере формулювання вимоги заявниці, що фактично не змінює змісту заявлено вимоги.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи Миколаївська міська рада, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпенко Олена Геннадіївна задовольнити.

Встановити юридичний факт, належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , Заповіту складеного 12 червня 2014 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого Юрловою Т.Г. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 333.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Заінтересована особа:

Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпенко Олена Геннадіївна, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Аркасівська, 33.

Повний текст судового рішення складено «10» лютого 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева