Справа №278/6701/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

22.01.2026 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.02.2026 року представник позивача звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету позову через досудове врегулювання спору.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про закриття провадження по справі підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, провадження по справі підлягає закриттю, оскільки відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що підстав для не прийняття заяви про закриття провадження по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з врегулюванням спору після відкриття провадження у справі.

Посилаючись на досудове врегулювання спору, представниця позивача стверджує, що на момент подачі позову був відсутній його предмет. Однак суд не погоджується з таким твердженням, оскільки у позовній заяві безпосередньо позивачем вказано, що на момент звернення із позовною заявою ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 14500,00 грн (зворот. а.с. 3). Крім того, позивачем до позовної заяви долучена довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, з якої вбачається, що нарахування процентів за кредитним договором здійснювалось включно до 03.12.2025 року (а.с. 16).

Водночас, представником позивача було заявлене клопотання про повернення позивачу понесенних ним судових витрат у відповідності до п. 5 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Вирішуючи вказане питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 3 стаття 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Таким чином, предмет позову перестав існувати після відкриття провадження у справі, оскільки відповідач добровільно сплатив борг перед позивачем вже після пред`явлення позову, що не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 3 ст. 142 ЦПК України, суд позбавлений можливості повернути судовий збір за наявності таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи ту обставину, що позивачем при подачі позову сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень, до розгляду справи по суті відповідач фактично позовні вимоги визнав (шляхом фактичного погашення заборгованості у повному обсязі), а тому позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50% судового збору, що складає 1211,20 гривні, а з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1211,20 гривні.

Керуючись ст. ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», 141, 142, 206, 255, 256 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Клопотання представника позивача про повернення позивачу понесенних ним судових витрат задовольнити частково.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 50% суми сплаченого судового збору, що становить 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 50% суми судового збору, що становить 1211,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік