Справа № 504/3896/23
Номер провадження 2/504/439/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

судді Литвинюк А.В.

за участю секретаря судового засідання Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом, в якому просив суд визнати за ним, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 9,31 в умовних кадастрових гектарах, що розташовано на території Кубанської (нині Красносільської) сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції в м. Одесі, про що зроблено актовий запис № 5813. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 9,31 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Кубанський», яка знаходиться на території Кубанської (нині Красносільської) сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області. Право на земельну частку (пай) бабуся позивача отримала на підставі сертифікату серії ОД № 0272799, що, на думку позивача, підтверджується листом Комінтернівського райвідділу земельних ресурсів за № 13-04-1452.

Як вказує позивач у позовній заяві, він є спадкоємцем першої черги за законом, крім нього спадкоємцем є його брат, відповідач у справі, який не бажає приймати спадщину.

Для прийняття спадщини позивач звернувся із відповідною заявою до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі. Втім, як зазначає позивач, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та запропоновано звернутися до суду.

Так, позивач вказує, що він використав усі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2023 року справу розподілено судді Доброву П. В.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва П. В. від 09.01.2024 року зазначену позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

05.02.2024 року позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано позовну заяву (в новій редакції), копію розпорядження № 197 від 09.03.1998 року, клопотання про витребування доказів.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва П. В. від 12.02.2024 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.04.2024 року о 09:15 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, зала судових засідань № 1 (67500, Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, б. 51).

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Доброва П. В. від 12.02.2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відомості щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 02727799, виписаного на ім`я ОСОБА_3 у КСП «Кубанський» Комінтернівського району Одеської області, розміром 9,31 га, зареєстрований за № 6472 від 07.09.2000 року. Витребувано від Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.02.2024 року на адресу суду надійшла відповідь Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 9-15-0.6-1350/2-24 від 28.02.2024 року на виконання ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.02.2024 року у справі № 504/3896/23.

Судове засідання у справі, призначене на 01.04.2024 року о 09:15 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, зала судових засідань № 1 (67500, Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, б. 51), не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та було відкладено на 19.06.2024 року о 10:20 годині.

Судове засідання у справі, призначене на 19.06.2024 року о 10:20 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, зала судових засідань № 1 (67500, Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, б. 51), не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та було відкладено на 08.10.2024 року о 09:30 годині.

Судове засідання у справі, призначене на 08.10.2024 року о 09:30 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, зала судових засідань № 1 (67500, Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, б. 51), не відбувалось у зв`язку з неявкою сторін та було відкладено на 14.10.2024 року о 10:45 годині.

Судове засідання у справі, призначене на 14.10.2024 року о 10:45 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, зала судових засідань № 1 (67500, Одеська область, Одеський район, смт. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, б. 51), не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті та було відкладено на 29.01.2025 року о 09:00 годині.

Листом Вищої ради правосуддя від 16.10.2024 року повідомлено про рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16.10.2024 року про тимчасове відсторонення судді Доброва П. В. від здійснення правосуддя.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Гузь О. В. №350 від 10.12.2024 року призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 року справу розподілено судді Литвинюк А. В.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.03.2025 року прийнято до провадження судді Литвинюк А. В. матеріали цивільної справи за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, розгляд справи розпочато з підготовчого засідання, призначено підготовче судове засідання на 07.05.2025 року о 12:00 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань №2).

25.04.2025 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX. Додатком до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII встановлено заміну найменування Комінтернівського районного суду Одеської області на Доброславський районний суд Одеської області

Судове засідання у справі, призначене на 07.05.2025 року о 12:00 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань №2), не відбувалось у зв`язку з неявкою сторін та було відкладено на 21.07.2025 року о 14:00 годині.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 07.05.2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Дєнісової Неллі Дмитрівни про витребування доказів. Витребувано від Сектору № 2 Головного управління Держгеокадастру в Одеської області (с. Доброслав) (67500, Одеська область, Одеський район, с. Доброслав, вул. Центральна, 33) відомості щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 02727799 виписаний на ім`я ОСОБА_3 у КСП «Кубанський» Комінтернівського району розміром 9,31 га, зареєстрований за № 6472 від 07.09.2000 року. Витребувано від Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса (65005, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького буд. 98, ) копію спадкової справи ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.05.2025 року на адресу суду надійшла відповідь Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 9-15-0.1152-1276/340-25 від 15.05.2025 року на виконання ухвали Доброславського районного суду Одеської області від 07.05.2025 року у справі № 504/3896/23.

05.06.2025 року до суду надійшла відповідь Одеського державного нотаріального архіву № 1453/01-20 від 05.06.2025 року на виконання ухвали Доброславського районного суду Одеської області від 07.05.2025 року у справі № 504/3896/23.

14.07.2025 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Дєнісової Неллі Дмитрівни про зміну підстав позову, в якій змінено обставини обґрунтування позовних вимог. У вказаній заяві позивач та його представник просили визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 9,31 в умовних кадастрових гектарах, що розташований на території Кубанської (нині Красносільської) сільської ради Комінтернівського (нині Одеського) району Одеської області, у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 21.07.2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Дєнісової Неллі Дмитрівни, про зміну підстав позову та вирішено в подальшому розглядати справу з урахуванням зміненої підстави позову.

Судове засідання у справі, призначене на 21.07.2025 року о 14:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань №2), не відбувалося у зв`язку з неявкою сторін та було відкладено на 10.11.2025 року об 11:30 годині.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 10.11.2025 року закрито підготовче провадження за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.01.2026 року о 10:45 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань №2).

У судове засідання у справі, призначене на 27.01.2026 року о 10:45 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань №2) учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи учасники повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), що підтверджується матеріалами судової справи.

Разом з тим, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач також звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає можливим здійснити розгляд справи, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.11.1969 року, складеного російською мовою, « ОСОБА_4 » (російською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану 28.11.1969 року зроблено відповідний запис за № 1924.

Батьками ОСОБА_1 у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 28.11.1969 року, складеного російською мовою, вказано: батько « ОСОБА_5 » (російською мовою), мати « ОСОБА_6 » (російською мовою).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 10.02.1983 року, складеного російською мовою, « ОСОБА_5 » (російською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану 10.02.1983 року зроблено відповідний запис за № 4.

Батьками ОСОБА_7 у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 від 10.02.1983 року, складеного російською мовою, вказано: батько « ОСОБА_8 » (російською мовою), мати « ОСОБА_9 » (російською мовою).

Отже, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 та онуком ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 21.06.2002 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 57 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 21.06.2002 року зроблено запис про смерть за № 5588.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.06.2003 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 20.06.2003 року зроблено запис за № 5813.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За приписами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на усі належні їй права та обов`язки.

11.12.2003 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 688/2003 р. щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

10.03.2024 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Драло Г. Л. було видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 8-602. Спадкове майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яке видано вказане свідоцтво, складається з права власності на:

- 149/1000 (сто сорок дев`ять тисячних) частин квартири під АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з шести кімнат, загальною площею 141,5 кв.м, в тому числі житловою 99,7 кв.м, належної померлій на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською новою біржею 28.11.1997 року за № 1912/97, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі № 247 пр., на сторінці № 120, за № 801.

- грошових внесків з нарахованими відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються в Ощадному банку міста Одеси № 3163 Комінтернівського району на рахунку № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , в Ощадному банку № 7860/0139 м. Одеси на рахунку № НОМЕР_9 , № 7860/0167 на рахунку № НОМЕР_10 , належних померлій на підставі ощадних книжок, виданих вказаними Ощадбанками 09.08.1991 року, 27.08.1991 року, 15.05.2003 року, 25.09.2002 року.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 зауважив, що на день смерті його бабусі ОСОБА_3 , окрім отриманого ним спадкового майна, до складу спадщини входило, зокрема, право на земельну частку (пай), розміром 9,31 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Кубанський», яка знаходиться на території Кубанської (нині Красносільської) сільської ради Одеської області Комінтернівського (нині Одеського) району.

З метою успадкування права на земельну частку (пай), розміром 9,31 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в КСП «Кубанський», яка знаходиться на території Кубанської (нині Красносільської) сільської ради Одеської області Комінтернівського (нині Одеського) району Міхов Сергій Миколайович звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою № 564/02-14 від 24.07.2023 року.

В матеріалах справи міститься копія постанови державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслової М. В. № 578/02-14 від 24.07.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зі змісту якої вбачається, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було надано оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на будь-яке майно, яке належало померлій. Тому, видати свідоцтво про право на спадщину не є можливим.

З огляду на відмову державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслової М. В. у видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (надалі Указ Президента України від 08.08.1995 року № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 2 даного Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно пункту 3 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь, що обчислюється за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства.

Пунктом 4 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 передбачено, що розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Згідно пункту 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року № 1529/99, у ході реалізації положень цього Указу, виходити з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Відповідно до п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Матеріалами цієї справи, зокрема копією запису № 6472 від 07.09.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), копією розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 09.03.1998 року за № 197, копією довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубанський» № 205 від 08.11.2001 року, складеної російською мовою, копією відповіді Комінтернівського районного відділу земельних ресурсів № 13-04-1452 від 09.11.2001 року підтверджується, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 09.03.1998 року за № 197 отримала сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0272799, площею 9,31 в умовних кадастрових гектарах КСП «Кубанський», який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 6472 від 07.09.2000 року.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0272799, яке є об`єктом спадщини після її смерті.

Окрім ОСОБА_1 спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його брат, ОСОБА_2 . В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 08.10.2024 року, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Самаріною О. С. та зареєстрована в реєстрі за № 577. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_2 , перебуваючи в здоровому глузді та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, повідомляє, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить розглядати справу за його відсутністю.

В уточненій позовній заяві, ОСОБА_1 вказує, що на випадок своєї смерті його бабуся ОСОБА_3 заповідала йому все майно, що належало їй на день смерті, що, на думку ОСОБА_1 , підтверджується заповітом в матеріалах спадкової справи.

Разом з тим, згідно копії заповіту від 28.07.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Садовою Т. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1041, ОСОБА_3 усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_7 .

Інших доказів складання ОСОБА_3 заповіту на ім`я ОСОБА_1 , суду надано не було. З огляду на наведене, твердження позивача, викладені в уточненій позовній заяві не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. 2, 11, 13, 76, 77, 78, 89 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,-

вирішив:

У задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Литвинюк А. В.