Справа № 288/1791/25
Провадження № 2/288/249/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань Колодяжної Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, в якому вказує, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 березня 2022 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Від шлюбу у сторін є спільні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, позивач була змушена звернутись до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти та про стягнення аліментів на її утримання.

Згідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 23.03.2021 року було вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02.02.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття та стягувати аліменти на утримання позивача, як дружини, в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Вищевказане рішення по теперішній час перебуває на виконанні Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві.

На рішення Попільнянського районного суду від 23.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 65415349 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як дружини.

Станом на 01.07.2025 року заборгованість зі сплати аліментів по ВП № 65415349 відсутня.

Згідно до вищевказаного рішення суду також було відкрито виконавче провадження № 65415076 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей.

На підставі розрахунку заборгованості, здійсненого органом державної виконавчої служби, встановлено прострочення сплати аліментів у період з липня 2021 року по листопад 2022 року, а також часткове погашення зобов`язань у 2023 році. Починаючи з грудня 2023 року платежі стали регулярними та повними, однак до цього моменту залишилась значна прострочена заборгованість.

Станом на 01 липня 2025 року заборгованість по аліментах складає 168740,66 гривень.

На основі здійсненого повного розрахунку з урахуванням часткових погашень та тривалості прострочення, пеня становить 1610223,16 гривень, що відповідає нормам чинного законодавства.

Однак, враховуючи обмеження розміру пені, встановлені ч. 1 ст. 196 СК України, слід обмежитись розміром пені в сумі 168740,66 гривень, тобто 100% розміру заборгованості.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначених до сплати рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 23.03.2021 року у розмірі 168740 гривень 66 копійок, стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 гривень 00 копійок.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити.

25 листопада 2025 року через канцелярію суду надала відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. /а.с. 134-143/

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечує щодо їх задоволення, оскільки у ОСОБА_4 було скрутне матеріальне становище, а тому він не зміг сплачувати аліменти, в зв?язку з чим утворилась заборгованість. В даному випадку відсутні винні дії відповідача.

Також надав відзив на позовну заяву з додатками, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. /а.с.84-129/

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з повідомлення Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 97434 від 25 липня 2025 року, на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 73408215 до складу якого входять: - № 65415076 з примусового виконання виконавчого листа № 288/181/21, виданого 26.04.2021 року Попільнянським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.; - № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 288/181/21, виданого 26.04.2021 року Попільнянським районним судом Житомирської області про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку, починаючи з 02 лютого 2021 року. 18.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65415349. 28.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65415076. Постанови про відкриття виконавчих проваджень направлено сторонам боржнику- для виконання та стягувачу для відома. До Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відомості про арешт майна боржника, номер запису про обтяження 49166016. Відповідно до довідки-розрахунку від 23.06.2025 року заборгованість зі сплати аліментів станом на досягнення дитиною трирічного віку та станом на 01.07.2025 року у ВП № 65415349 відсутня. Однак, у зв`язку з тим, що у боржника була наявна заборгованість в період з 2021 року по 2022 рік, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, 23.11.2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку від 23.06.2025 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2025 року у ВП № 654150766 складає 168740,66 гривень. У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та коштів боржника. Також винесено інші вмотивовані постанови. Державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. /а.с. 11-13/

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 травня 2021 року ВП № 65415076, старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 288/181/21, виданого 26.04.2021 року Попільнянським районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. /а.с. 14/

Згідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15 липня 2025 року ВП № 65415076, винесеної старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вирішено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що отримує дохід у ТОВ «Арія Транс». /а.с. 15-16/

Як вбачається з постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05 жовтня 2021 року ВП № 65415076, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вирішено встановити тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 288/181/21 виданого 26.04.2021 року. /а.с. 17-18/

Відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 05 жовтня 2021 року, ВП № 65415076, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 288/181/21 виданого 26.04.2021 року. /а.с. 19-20/

Згідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 05 жовтня 2021 року ВП № 65415076, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 288/181/21 виданого 26.094.2021 року. /а.с. 21-22/

Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 23 червня 2025 року ВП № 65415076, винесеної старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 151227 гривень. /а.с. 23-24/

Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 05 жовтня 2021 року ВП № 65415076, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . /а.с. 25/

Згідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05 жовтня 2021 року ВП № 65415076, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 288/181/21 виданого 26.04.2021 року. /а.с. 26-27/

Як вбачається з повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників № 65415076 від 05 жовтня 2021 року, виданого Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 повідомлявся, що станом на 05.10.2021 року нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 05.10.2021 року за період з 02.02.2021 року по 05.10.2021 року становить 71750,50 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці та відомості про ОСОБА_4 внесено до Єдиного реєстру боржників. /а.с. 28/

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 травня 2021 року ВП № 65415349, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 288/181/21, виданого 26.04.2021 року Попільнянським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи з 02.02.2021 року. /а.с. 29-30/

Згідно до постанови про накладення штрафу від 13 листопада 2023 року ВП № 65415349, винесеної старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накласти на боржника ОСОБА_4 штраф на користь стягувача у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 8041,43 гривень. Стягувачем є ОСОБА_3 /а.с. 31-32/

Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 17 жовтня 2022 року ВП № 65415349, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вирішено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 32419,08 гривень. /а.с. 33-34/

Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 01 листопада 2022 року ВП № 65415349, винесеної головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 /а.с. 35/

Згідно до постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 22 листопада 2023 року ВП № 65415349, винесеної старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вирішено об`єднати виконавчі провадження № 65415076, № 65415349 у зведене виконавче провадження № 73408215. /а.с. 36/

Як вбачається з Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 65415349, виданого 10 липня 2025 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01 липня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листі № 288/181/21, виданого 26.04.2021 року Попільнянським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_9 трирічного віку, починаючи з 02.02.2021 року, відсутня. /а.с. 38-39/

Згідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 65415076, виданого 10 липня 2025 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01 липня 2025 року заборгованість по аліментах по виконавчому листі № 288/181/21, виданого 26.04.2021 року Попільнянським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02.02.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, складає 168740,66 гривень. /а.с. 40-41/

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 22 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попільнянського районного управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 22 березня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 13. /а.с. 42/

Як вбачається з рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 березня 2022 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розірвано. /а.с. 54-55/

Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади, виданих Попільнянською селищною радою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . /а.с. 58-61/

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 17 грудня 2020 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 109. /а.с. 62/

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 19 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 1779. /а.с. 63/

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 05 січня 2021 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , актовий запис № 18. /а.с. 64/

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 02 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції у Житомирській області, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , актовий запис № 17. /а.с. 65/

В судовому засіданні оглянуто копії квитанцій щодо сплати аліментів, які надані представником відповідача. /а.с.90-120, 124-128, 148-163/

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 65415076 від 08 грудня 2025 року, виданого головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01 грудня 2025 року ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 28490,61 гривень. /а.с.182-183/

Частиною першою статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів у розмірі 168740,66 гривень з тих підстав, що він допустив прострочення сплати аліментів на утримання чотирьох дітей, в зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Стаття 7 Сімейного Кодексу України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частина четверта статті 155 СК України визначає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 196 Сімейного Кодексу України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено частиною 1 статті 196 Сімейного Кодексу України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 572/1762/15-ц, надала наступний правовий висновок стосовно застосування правила ст. 196 СК України, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує щодо застосування відповідних норм права.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц міститься висновок про те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Відповідно до частини 3 статті 195 Сімейного Кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статею 196 Сімейного Кодексу України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа № 333/6020/16-ц зазначено, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому проводилися стягнення.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дітей, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дітей, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дітей, пов`язаних з його матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дітей, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

При цьому, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 196 СК України, суд відповідно до вимог статті 264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1 % х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за останній місяць.

Вказаний висновок, який викладений у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Верховний суд України у своїй постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 роз`яснив наступне: «Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення, на підставі частини першої статті 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідач ОСОБА_4 був обізнаний про свій обов`язок платити аліменти на дітей.

Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання.

Отже, згідно вимог частини 1 статті 196 Сімейного Кодексу України, розмір пені за прострочення сплати аліментів, станом на 01 липня 2025 року становить 168740,66 гривень.

Враховуючи розмір заборгованості по сплаті аліментів за розрахунком заборгованості станом на 01 грудня 2025 року в сумі 28490,61 гривень /а.с. 182-183/, який наданий відповідачем та вимоги ч. 1 ст.196 СК України, відповідно до якої розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 має заборгованість по аліментах, які станом на 01 грудня 2025 року становлять 28490,61 гривень, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, саме в розмірі даної заборгованості.

Представник позивача надала до суду клопотання про визнання недопустимим доказом новий розрахунок заборгованості станом на 01 грудня 2025 року в сумі 28 490 гривень 61 копійка. /193-196/

Суд не бере до уваги дане клопотання, оскільки рахує, що виконавцем правомірно зроблено новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2025 року в сумі 28 490 гривень 61 копійка, з врахуванням всіх квитанцій, які відповідач надав до суду і які враховані державним виконавцем при проведенні нового розрахунку.

В розрахунку державного виконавця станом на 01 грудня 2025 року вказано на утримання дітей: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на що звертає увагу представник позивача, що стягнення аліментів на утримання трьох дітей, а не чотирьох. При цьому суд зауважує, що розмір аліментів у даному розрахунку, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 , вказано вірно, а саме ( половини) заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того позивач та представник позивача ознайомились з новим розрахунком від 01.12.2025 року, проте не ініціювали його оскарження.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Стаття 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Позивач при зверненні до суду також просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 гривень.

Згідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

До матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги від 01.07.2025 року /а.с. 50-52/, укладений між ОСОБА_3 далі замовник та адвокатом Калафута Д.В. далі адвокат, разом -сторони, Акт прийому-передачі до договору № б/н від 01.07.2025 року про надання правової допомоги від 17.07.2025 року /а.с. 49/ та квитанцію до прибуткового касового ордера № 151/07-25 від 17.07.2025 року на суму 15000,00 гривень.

В Акті прийому-передачі до договору № б/н від 01.07.2025 року про надання правової допомоги від 17.07.2025 року, зазначено, що виконавець адвокат Калафута Д.В. виконав, а замовник ОСОБА_3 прийняв послуги на загальну суму 15000,00 гривень. Також в даному акті зазначений перелік послуг наданих адвокатом, час витрачений адвокатом на надання послуги та вартість послуги. /а.с. 49/

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 151/07-25 від 17.07.2025 року, прийнято від ОСОБА_3 на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.07.2025 року та акту прийому-передачі до договору про надання правової допомоги 15000,00 гривень. /а.с. 53/

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача вказує, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом вказаної справи становлять 15000 гривень.

Як визначено нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону , на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до частини шостої статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги у розмірі 28490 гривень 61 копійка із заявлених 168740 гривень 66 копійок, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах цієї справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2533 гривні (15000 х 28490.61 / 168740.66) та суму судового збору на користь держави в розмірі 409 гривень (2422.40 х 28490.61 / 168740.66).

Керуючись статтями 7, 195 - 196 Сімейного Кодексу України; статтею 549 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76 - 78, 81, 128, 133, 137, 141, 212, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначених до сплати рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 23.03.2021 року у розмірі 28490 гривень 61 копійку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 409 гривень, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2533 гривні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М.І. Рудник