П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Київ

Справа № 760/29858/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1332/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Тесленко І.О., 30 травня 2025 року в м. Києві, за заявою приватного акціонерного Товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2024 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі») звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 23813,86 грн заборгованості за не обліковану електричну енергію та вирішити питання судових витрат.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року позов ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію - задоволено.

Стягнуто з до ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» заборгованість за актом про порушення у сумі 23816,86 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

28 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку представник позивача подав до районного суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року у задоволенні заяви ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Додаткове рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням позивач, представником подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на його незаконність та необґрунтованість.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з метою забезпечення представництва інтересів позивача на надання інших видів правової допомоги позивач уклав договір з АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» про надання правової допомоги № 3443-ДКЕМ від 01 січня 2024 року.

Вказано, що сторони встановили два варіанти обчислення вартості наданих послуг (гонорару), погодинно або у фіксованому розмірі. Конкретний розмір гонорару по конкретній справі встановлюється актами наданих послуг, які є підтвердження надання правової допомоги по договору.

Посилається на те, що судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, що підтверджується актом наданих послуг № 137 від 25 квітня 2025 року.

Зазначено, що районним судом не було взято до уваги те, що в акті надання послуг зазначено вартість послуг адвоката та вказано, що така вартість є фіксованою.

На підставі викладеного, просить скасувати додаткове рішення та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2024 року ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» звернулося до суду із позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 23813,86 грн заборгованість за необліковану електричну енергію та вирішити питання судових витрат (а.с.1-40).

У позовній заяві позивач заявив, що орієнтовний попередній розрахунок витрат на правничу допомогу на день звернення до суду становить 5000 грн та долучив копію договору укладеного з АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» про надання правової допомоги № 3443-ДКЕМ від 01 січня 2024 року (а.с.9-12).

Рішення по суті спору ухвалено 23 квітня 2025 року і зазначені позовні вимоги задоволено.

До заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу поданої 28 квітня 2025 року, позивач долучив наступні докази:

- довіреність № 49/2025 від 21 січня 2025 року (а.с.71);

- акт прийняття-передачі наданих послуг № 137 від 25 квітня 2025 року (а.с.73);

- додаток № 1 до акту прийняття-передачі наданих послуг з зазначенням наданих адвокатом послуг (а.с.74);

- докази направлення копії заяви відповідачу (а.с.37).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В порядку визначеному ч.ч.1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Крім того, ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року по справі № 727/4597/19 та від 15 вересня 2021 року у справі № 440/4206/19.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При цьому зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц.

З наведених обставин справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовом було здійснено заяву про попередній розмір судових витрат та про подання відповідних доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Рішення суду по суті спору ухвалено 23 квітня 2025 року та судом задоволено позовні вимоги позивача.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу позивач звернувся 28 квітня 2025 року, тобто в межах строку визначеному процесуальним законом.

Вбачається, що ані в суді першої інстанції, ані на стадії апеляційного розгляду відповідачем не надано будь-яких заперечень щодо понесених позивачем судових витрат.

Відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати послуг, щодо надання правової допомоги адвокатом відповідно до договору про надання правничої допомоги. Проте відсутність доказів оплати наданих послуг не є підставою для відмови у їх стягненні, оскільки виходячи з вимог ЦПК України стороні підлягають до компенсації витрати, які вона понесла та має понести виходячи з умов договору про надання правової допомоги.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» послуг, наданих АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» в суді першої інстанції.

З урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, судова колегія доходить висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу 5000 грн відповідає принципу розумності і справедливості.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення не дослідив належним чином матеріали справи та не врахував практику Верховного Суду та помилково відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу з підстав відсутності доказів на підтвердження сплати послуг наданих адвокатом.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу з підстав відсутності доказів на підтвердження сплати послуг наданих адвокатом, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення вимог та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Про компенсацію судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи сторонами заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» - задовольнити.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі»: , адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокстянтинівська, 20.

Відповідач: ОСОБА_1 : РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук