Справа № 466/4592/24 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-з/811/325/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
23 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:
головуючої: Н. П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 08 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 08 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання позики № від 14.02.2020 року в розмірі 40 860,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00грн.

У задоволенні решти витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 08 травня 2025 року в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та в частині стягнення судового збору змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14.02.2020 року в розмірі 33 960,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1902,85 грн судового збору.

В решті рішення суду залишено без змін.

21.12.2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 1 013,13 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу, понесену відповідачем у суді першої інстанції, та 675,42 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу, понесену відповідачем у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться без виклику учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських послуг, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно практики Європейського суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2024 року між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги № б/н/24, згідно п.п. 1.1. якого предметом договору є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справі № 466/4592/24, що перебуває у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова за позовом ТОГВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 93-96, том 1).

Згідно додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н/24 від 06.09.2024 року за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 договору клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6 000 грн у строк до набрання судового рішення законної сили у справі, що визначена предметом договору (а.с. 97, том 1).

Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 23.09.2024 року під час розгляду справи в суді першої інстанції Бюро надало, а клієнт ОСОБА_1 прийняв (отримав) юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі усної консультації - 1 год. (500 грн), вивчення та аналіз позовної заяви - 2 год. (1000 грн), складення, оформлення, подання до суду відзиву на позовну заяву - 8 год. (4500 грн) (а.с. 103, том 1).

На виконання умов договору про надання правничої допомоги № б/н/24 ОСОБА_1 сплачено 6 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 635649678 від 09.09.2025 року та № 638513520 від 16.09.2024 року (а.с. 101-102, том 1).

13.05.2025 року між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги № б/н/25, згідно п.п. 1.1. якого предметом договору є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту щодо оскарження у Львівському апеляційному суді рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08.05.2025 року у справі № 466/4592/24 за позовом ТОГВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 241-244, том 1).

Згідно додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н/25 від 13.05.2025 року за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 договору клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 4 000 грн у строк до набрання судрового рішення законної сили у справі, що визначена предметом договору (а.с. 245, том 1).

Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 02.06.2025 року під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Бюро надало, а клієнт ОСОБА_1 прийняв (отримав) юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі складення, оформлення, подання апеляційної скарги - 6 год. (4000 грн) (а.с. 249, том 1).

21.12.2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 1 013,13 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу, понесену відповідачем у суді першої інстанції, та 675,42 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу, понесену відповідачем у суді апеляційної інстанції, що є пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ТзОВ «Коллект Центр».

30.12.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. подала заперечення на заяву про стягнення з позивача витрат на оплату правничої допомоги, наданої відповідачу ОСОБА_1 адвокатом Калініним С.К., в якій зазначила, що витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн не відповідають критеріям розумності, необхідності та співмірності з фактично наданими представником відповідача (адвокатом) послугами. Крім того, відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували фактичну оплату гонорару адвокату та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, у зв`язку з чим підстави для стягнення витрат на професійну правову допомогу з позивача на користь відповідача відсутні.

Враховуючи наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доводи на обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом, обсяг наданих ним послуг, часткове задоволених позовних вимог,а також заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія судів приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід задоволити частково, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім у суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 000 грн витрат на правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 23 січня 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра