Справа № 946/5412/25
Провадження № 2/946/1182/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Бортейчука Ю.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Іванової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» про стягнення витрат на лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
У ході розгляду даної справи судом встановлено, що 30.05.2024 близько 18:30 год. ОСОБА_1 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , робоча гальмова система якого перебувала в несправному стані, рухаючись по вул. І. Баліки з боку вул. Садової в напрямку вул. Миру в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, в порушення вимог підп. «а» п. 2.1., підп. «б» п. 2.3., п. 12.3, п. 12.4, п. 31.1, підп. «а», «в» п. 31.4.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, при наближенні до будинку АДРЕСА_1 внаслідок кримінальної протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху у вигляді отари овець, які перебували на проїзній частини та узбіччі, рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкості руху, а саме 60 км/год., при дозволеній швидкості в населених пунктах не більше 50 км/год., не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, здійснив виїзд за межі проїзної частини вправо по ходу свого руху на узбіччя, де допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому дужки 2-го шийного хребця через зміщення уламків, закритої травми тазу: закритого перелому бокових мас крижі справа зі зміщенням уламків, закритого перелому суглобової поверхні клубової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому лонних та сідничних кісток зі зміщенням уламків, множинних саден в лобній ділянці, множинних саден в поперековій ділянці зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
На запит Ізмаїльської окружної прокуратури Комунальним некомерційним підприємством Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» своїми листами № 01/06-300 від 31.03.2025, № 01/06-366 від 22.04.2025 та № 01/06-397 від 30.04.2025 повідомлено, що потерпілий ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування у КНП ІМР ІРОО «ІМЦЛ» з 30.05.2024 по 07.06.2024.
Медична допомога ОСОБА_2 надавалась за програмою медичних гарантій відповідно до Договору № 1065-E124-P000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій «Спеціалізована медична допомога», відповідно до якого кошти за його лікування в сумі 4 630,42 грн. сплачено НСЗУ у повному обсязі.
Крім того, на лікування ОСОБА_2 витрачено кошти у розмірі 604,88 грн. з бюджету Ізмаїльської міської територіальної громади (вартість комунальних послуг відповідно до розрахунку вартості ліжко-днів у відділенні анестезіології і інтенсивної терапії та травматологічному відділенні КНП ІМP ІРОО «ІМЦЛ»).
Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся, в добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані.
Так, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже на підставі Закону України «Про медичні гарантії» та згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, підлягає стягненню до Державного бюджету України, а витрати лікарні, що залишилися непокриті згідно укладеного договору в сумі 604,88 грн., підлягають стягненню до місцевого бюджету Ізмаїльської міської територіальної громади в особі Ізмаїльської міської ради.
За таких обставин, наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, що є підставою для настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 .
Вартість лікування в сумі 4 630,42 грн., сплачена НСЗУ на підставі Закону України «Про медичні гарантії» та згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, підлягає стягненню до Державного бюджету України, а витрати лікарні, що залишилися непокриті згідно укладеного договору в сумі 604,88 грн., підлягають стягненню до місцевого бюджету Ізмаїльської міської територіальної громади.
Ухвалою суду від 02.10.2025 року було відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Укрпоштою надіслано відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позову з додатком, поштовий конверт повернувся із довідкою про вручення.
Судом були вжиті вичерпні засоби для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.
Зазначені обставини дають змогу суду дійти висновку про наявність даних про своєчасне сповіщення відповідача про місце і час розгляду справи.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Таким чином, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідачем до суду не надано відзиву на позовну заяву.
Будь-яких заяв або клопотань від учасників справи не надходило.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ст. 11 ЦК України).
Згідно ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Вищевказаний вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області в апеляційного порядку не оскаржувався та 07.03.2025 року набрав законної сили.
З вказаного вироку від 04.02.2025 року вбачається, що 30.05.2024 близько 18:30 год. ОСОБА_1 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , робоча гальмова система якого перебувала в несправному стані, рухаючись по вул. І. Баліки з боку вул. Садової в напрямку вул. Миру в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, в порушення вимог підп. «а» п. 2.1., підп. «б» п. 2.3., п. 12.3, п. 12.4, п. 31.1, підп. «а», «в» п. 31.4.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, при наближенні до будинку АДРЕСА_1 внаслідок кримінальної протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху у вигляді отари овець, які перебували на проїзній частини та узбіччі, рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкості руху, а саме 60 км/год., при дозволеній швидкості в населених пунктах не більше 50 км/год., не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, здійснив виїзд за межі проїзної частини вправо по ходу свого руху на узбіччя, де допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому дужки 2-го шийного хребця через зміщення уламків, закритої травми тазу: закритого перелому бокових мас крижі справа зі зміщенням уламків, закритого перелому суглобової поверхні клубової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому лонних та сідничних кісток зі зміщенням уламків, множинних саден в лобній ділянці, множинних саден в поперековій ділянці зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Листами № 01/06-300 від 31.03.2025 та № 01/06-366 від 22.04.2025 КНП ІМP IPOO «ІМЦЛ» надано розрахунок вартості лікування ОСОБА_2 , відповідно до якого з Державного бюджету України (кошти НСЗУ) витрачено 4 630,42 грн., з місцевого бюджету 604,88 грн.
Наразі механізм фінансування КНП ІMР ІРОО «ІМЦЛ» змінено і воно здійснюється НСЗУ за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП ІMР ІРОО «ІМЦЛ» та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. При цьому, вартість комунальних послуг КНП ІМР ІРОО «ІМЦЛ» сплачується зарахунок коштів бюджету Ізмаїльської міської територіальної громади.
Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать у тому числі видатки на охорону здоров`я.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.
Відповідно до статуту, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 420 від 15.07.2022, Комунальне некомерційне підприємство Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (п. 1.1. Статуту).
Ізмаїльською окружною прокуратурою листом від 30.04.2025 № 59-2970вих-25 повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлене порушення та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави.
Ізмаїльською окружною прокуратурою направлено запит від 30.04.2025 № 59-2969вих-25 до Ізмаїльської міської ради щодо вжиття цивільно-правових заходів з метою стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 .
Листом Ізмаїльської міської ради від 13.05.2025 № 2012/01-17/13-02 повідомлено окружну прокуратуру, що заходи з метою стягнення витрат на стаціонарне лікування у КНП ІMР ІРОО «ІМЦЛ» потерпілого від правопорушення ОСОБА_2 в частині вартості комунальних послуг не проводилося.
Так, Ізмаїльська міська рада є уповноваженим органом на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, однак належним чином не здійснює покладені на неї обов`язки, оскільки до цього часу позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка є потерпілою від злочину, у сумі 604,88 грн, до суду не пред`явлено та відповідні витрати не відшкодовано.
Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
Тобто, послуги КНП IMP IРОО «ІМЦЛ», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086.
НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми, зокрема на 2024 рік.
В той же час, оскільки НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілого, який перебував на стаціонарному лікуванні з вини ОСОБА_1 - на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП IMP IРОО «ІМЦЛ», дані кошти в сумі 4 630,42 грн. необхідно стягнути з ОСОБА_1 та зарахувати до Державного бюджету України, а кошти в сумі 604,88 грн. до місцевого бюджету Ізмаїльської міської територіальної громади.
Частиною 1 статті 167 Цивільного кодексу України встановлено, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Статтею 170 Цивільного кодексу України передбачено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правом фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
З врахуванням встановлених судом обставин щодо доведеної вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 у сумі 4 630,42 грн. та до бюджету Ізмаїльської міської територіальної громади в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 604,88 грн.
Згідно з ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.1166,1206 ЦК України, ст.4-5,12-13,128,130-131,141,211,223,247,258,259,263-265,272,279,280-289,354 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до бюджету Ізмаїльської міської територіальної громади в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 604 (шістсот чотири) гривні 88 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Ю.Ю.Бортейчук