РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Муленко Я.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скворцової Олени Володимирівни, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скворцової О.В. звернулася до суду з вищевказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки, в обґрунтування якої зазначила наступне. Досягнувши пенсійного віку, заявниця звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугою років, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області їй було відмовлено у призначенні відповідної пенсії, яке обґрунтовано тим, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки від 06.04.1992 року НОМЕР_1 , оскільки ім`я її власниці зазначене російською мовою « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним зазначеним російською мовою « ОСОБА_2 ». Отже, розбіжності в написанні імені заявниці перешкоджають реалізації її права на пенсійне забезпечення від держави.

Посилаючись на зазначені обставини, заявниця просить суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , правовстановлюючого документу трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 06.04.1992 року.

Ухвалою судді від 09.12.2025 року заяву було залишено без руху і заявниці надано строк на усунення недоліків заяви. На виконання ухвали судді 10.12.2025 представником заявника подано відповідну заяву про усунення недоліків заяви та уточнену (оновлену) заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Ухвалою судді від 11.12.2025 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено розгляд в порядку окремого провадження.

Заявниця та її представник у судове засідання не з`явилися, представник заявниці подала суду заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника, за змістом якої, зазначені у заяві вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області у судове засідання не з`явилася, суду подала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти задоволення заяви не надала.

На підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_1 від 06.04.1992 року була заведена на ім`я ОСОБА_3 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-21).

Згідно записів даної трудової книжки її власниця в період 1989-1992 навчалася у Запорізькому медичному училищі та отримала Диплом НОМЕР_2 від 02.03.1992. Диплом НОМЕР_2 , виданий 02.03.1992 року Запорізьким медичним училищем № 1 на ім`я ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 російською мовою), що підтверджується його копією, долученою до матеріалів справи (а.с. 10).

Крім того, вбачається, що до трудової книжки було внесено запис про зміну прізвища ОСОБА_3 на « ОСОБА_4 », у зв`язку із укладенням шлюбу 05.09.1992.

Також згідно долученої копії трудової книжки НОМЕР_1 , з 27.11.2017 року вона велася на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 03.12.1997 року, заявниця іменується як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ОСОБА_1 російською мовою), та, згідно з карткою фізичної особи-платника податків від 13.12.2004 року, ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (а.с. 5-7).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 03.08.1972 року Чубарівською с/радою Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 37 (а.с. 8).

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданим Чубарівською с/радою Пологівського району Запорізької області, після реєстрації 05.09.1992 року шлюбу з ОСОБА_5 (російською мовою) ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (російською мовою) ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала прізвище « ОСОБА_4 », актовий запис № 20 (а.с. 9).

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий.

Дослідженими судом доказами підтверджено, що розбіжності у написанні в документах імені заявниці допущено внаслідок очевидної помилки, що перешкоджає належній реалізації права на пенсію, та суд приходить до висновку про підтвердження факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа - трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 06.04.1992 року.

Судом встановлено, що у даній справі встановлення факту не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

За встановлених обставин, які зумовлюють необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявниці і мають для неї юридичне значення, а також неможливість усунення встановлених невідповідностей у написанні її імені в документі іншим шляхом, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.13, 81, 89, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 06.04.1992 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 лютого 2026 року.

Суддя В.В. Калюжна