Справа № 177/2450/25
Провадження № 2/177/424/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2026 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі

секретаря судового засідання Андрійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Мотуз О.В. звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказував на те, що 20 серпня 2025 року Позивач дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження №66622300. 22 серпня 2025 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В направлено адвокатський запит. На адвокатський запит приватним виконавцем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 серпня 2021 року, яка винесена у зв`язку з виконанням виконавчого напису №86906 виданим 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНОКО Грисюк Оленою Василівною про стягнення заборгованості в розмірі 36850,00 грн.

Зазначає, що з виконавчим написом позивач не згоден та вважає, що він не підлягає виконанню, оскільки зазначений виконавчий напис не законним та таким, що не підлягає виконанню, так, як нотаріусом при вчинені виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості у встановленому законом порядку, у зв`язку із чим позивач за захистом своїх прав вимушений звернутися до суду.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №86906 вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» заборгованості на загальну суму 36850,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 8968,96 грн.

Ухвалою судді від 11 вересня 2025 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду справи по суті (а.с. 30).

Позивач та його представник Мотуз О.В. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 65).

Представник відповідача ТОВ «Дорі Фінанс» в судове засідання не з`явився, однак надав пояснення на позовну заяву в яких вказував, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса, зокрема боржником не подано жодних відомостей чи даних щодо того, що заборгованість є спірною. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., вказував, що вони є неспіввісними зі складністю справи, оскільки справа є нескладною, тому вважає, що гонорар адвоката завищений. У задоволені позовних вимог просив відмовити у повному обсязі (а.с. 51-53).

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 37,50,76).

Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Згідно відповіді наданої Київським міжрегіональним Міністерством юстиції України, наданої на запит суду, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07.11.2005 року за № 6014 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано (а.с. 80).

В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 86906 про стягнення з ОСОБА_1 який є боржником за кредитним договором від 02 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ «ІНФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1 від 05 лютого 2021 є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1/ від 04 червня 2021 є ТОВ «ДОРІ ФІНАНС». Строк платежу за Кредитним договором від 02 листопада 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04 червня 2021 року по 09 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 35850,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією 00,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 31850,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 00,00грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 00,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1000,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 36850,00 грн., що підтверджується копією виконавчого напису (а.с. 6).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 27.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66622300 з виконання виконавчого напису № 86906 від 12.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 36850,00 грн (а.с. 13).

Згідно наданих на адвокатський запит приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відповіді та матеріалів виконавчого провадження 66622300, заведеного на підставі спірного виконавчого напису, встановлено, що 02 листопада 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, про що свідчить копія кредитного договору (а.с. 25-26).

Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ІНФІНАНС» є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а правонаступником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» , однак в матеріалах справи відсутні договори відступлення права вимоги.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до виконавчого напису вчиненого 12.06.2021, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київського області Грисюк О.В., видно, що з ОСОБА_1 , стягується борг на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС», якому ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», якому в свою чергу ТОВ «ІНФІНАНС», відступило право вимоги за кредитним договором від 02.11.2019,укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС»та ОСОБА_1 , проте в матеріалах справи відсутні докази відступлення ТОВ «ІНФІНАНС» на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» права вимоги за кредитним договором від 02.11.2019,укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС»та ОСОБА_1 , що свідчить про спірність вимог кредитора.

Зі змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року).

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечно підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно пунктів 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (аналогічні положення містяться у п.п. 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18.06.2003 № 254), особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Крім того, як було вказано вище, наявність безспірності вимоги, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пов`язано із загальним та спеціальним строком давності з дня виникнення права вимоги.

Підпунктом 3.4. Глави 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.06.2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 910/10374/17.

Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису не міг застосовуватись до договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФІНАНС».

При цьому відповідачем суду не надано відомостей про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору від 02.11.2019,укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС»та ОСОБА_1 , належного розрахунку заборгованості, виписки по рахунку та доказів того, що боржник отримав вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за договором та унеможливлювало вчинення виконавчого напису.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 968, 96 грн. (а.с. 5).

Частиною 1статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 частини 3статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн., надавши при подані позову до суду договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 27 червня 2025 року, укладеного між АО «ФАВОРИТ», в особі старшого партнера адвоката Мотуз О.В. та ОСОБА_1 (а.с. 7), додаток №1 від 22 серпня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 27 червня 2025 року (а.с. 8), акт приймання-передачі наданих послуг від 01 вересня 2025 року згідного договору про надання правничої допомоги від 27 червня 2027 року, в якому міститься детальний опис виконаних робіт з зазначенням їх вартості, яка склала 8000,00 грн. (а.с.17), копію ордера на надання правничої (правової ) допомоги (а.с. 11), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 28 ).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Представник відповідача в обґрунтування заперечень щодо сплати витрат на правничу допомогу зазначав, що розмір витрати на правничу допомогу яку просить стягнути позивач є неспіввісними, а саме не відповідають складності справи, не є співмірними з часом витраченим адвокатом та надання відповідних послуг, явно неспівмірні з ціною позову, тому вважає, що гонорар адвоката завищений.

Однак, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. є співмірними з ціною позову, з обсягом роботи та часом, витраченим адвокатом на складання даного позову, тому беручи до уваги викладене та наявність доказів понесених витрат на сплату правничої допомоги, вказані витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 86906, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою «ДОРІ ФІНАНС», , місцезнаходження: вул. Хоткевича Гната, буд. 5, оф. 202, м. Київ, заборгованості за кредитним договором № від 02 листопада 2019 року у розмірі 36850 (тридцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», , місцезнаходження: вул. Хоткевича Гната, буд. 5, оф. 202, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Коваль