ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4318/26 Справа № 202/1639/25 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06 лютого 2026 року м.Дніпро

Суддя судової палати з цивільних справ Дніпровського апеляційного суду Ткаченко І.Ю., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніправід 03 грудня 2025 року та на додаткове рішення Індустріального районного суду міста Дніправід 25 грудня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 25 грудня 2025 року вирішено питання щодо судових витрат понесених на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 22.01.2026 року подала апеляційну скаргу, яка підлягає залишенню без руху, оскільки рішення ухвалено 03.12.2025 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року, посилаючись на те, що фактично повний текст оскаржуваного рішення було отримано її представником 29.12.2025 року через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд».

Дослідивши подану апеляційну скаргу та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання з огляду на наступне:

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року в справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок про те, що: «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу «Рішення від 31.12.25» до електронної скриньки представника відповідача Бабенко О.А. 04.12.2025 року о 03:50 (а.с.144).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Таким чином апеляційний суд позбавлений можливості визнати наведені апелянтом причини пропуску строку поважними та поновити його.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»). Зважаючи на викладене, клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає до задоволення, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для зазначення підстав для поновлення такого строку.

У відповідності до положень ч. 3 та ч.4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення встановлених законом строків, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші, відмінні від вже оцінених та відхилених судом, підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Частиною 2 ст. 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Зважаючи на зазначене, суд апеляційної інстанції надає строк, що дорівнює 10 дням з моменту отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, вказавши підстави для поновлення строку із наданням доказів цього.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року залишити без руху та встановити строк десять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

Роз`яснити апелянту, що у разі невиконання вимог ухвали у визначений строк апелянту буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.Ю. Ткаченко