Справа № 2-958/2010
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участю секретаря судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржник ОСОБА_1 на дії державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною скаргою звернулося Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», в якій просило визнати неправомірними та передчасними дії головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни щодо закінчення виконавчого провадження №52604671 та скасувати постанову головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни про закінчення виконавчого провадження №52604671 від 16.09.2025.

В обґрунтування вказаних вимог представник скаржника посилався на те, що на виконанні головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни перебувало виконавче провадження №52604671 з примусового виконання виконавчого листа №2-958/10, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 11.08.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1116 від 08.08.2007 в сумі 160197,44 грн.

18.11.2025 р. скаржником отримано лист Овідіопольського ВДВС за №21.14-61393 від 13.11.2025, з якого стало відомо, що 16.09.2025 виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52604671 на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження». Скаржник вважає, що постанова винесена передчасно, оскільки виконавцем не вжито усіх заходів, передбачених чинним законодавством щодо встановлення правонаступників померлого боржника за виконавчим провадженням.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, поданні на їх підтвердження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.06.2010 Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалено рішення у справі 2-958/10, яким задоволено позовні вимоги прокурора Овідіопольського району Одеської області та стягнуто на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в солідарному порядку зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 160197,44 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду, банку видано виконавчі документи: виконавчий лист №2-958/10 від 11.08.2010 про стягнення боргу з ОСОБА_2 та виконавчий лист №2-958/10 від 11.08.2010 про стягнення боргу зі ОСОБА_1 , які в подальшому пред`явлені на примусове виконання.

На виконанні головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни перебувало виконавче провадження №52604671 з примусового виконання виконавчого листа №2-958/10, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 11.08.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1116 від 08.08.2007 в сумі 160197,44 грн.

18.11.2025 р. скаржником отримано лист Овідіопольського ВДВС за №21.14-61393 від 13.11.2025, з якого стало відомо, що 16.09.2025 виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52604671 на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження». Скаржник вважає, що постанова винесена передчасно, оскільки виконавцем не вжито усіх заходів, передбачених чинним законодавством щодо встановлення правонаступників померлого боржника за виконавчим провадженням.

З листа вбачається, що з відповідді Біляївської ДНК вих. №4097/01-16 від 18.12.2024, відомості про заповіти, спадкові договори та відкриті спадкові справи стосовно ОСОБА_1 відсутні., у написанні прізвища боржника наявна помилка, що не може свідчити про відсутність відкритих спадкових справ, відсутність спадкового майна та заяв про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що між банком та ОСОБА_1 , з метою забезпечення зобов`язань за кредитом, 08.08.2007 р. укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С., зареєстрований у реєстрі за №6313 (предмет застави - транспортний засіб).

Державним виконавцем не з`ясовано інформацію стосовно проживання разом із боржником на момент його смерті інших осіб.

Вказані обставини підтверджується копіями відповідних документів, долучених до справи.

Частиною 1 ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Аналізуючи вказані норми права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 ( п. п. 8.11, 8.12 ) встановила, що Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, передаючи цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважала, що з 05 жовтня 2016 року (з набранням чинності Законом № 1404-VIII) процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника не допускається, а відповідне виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Однак таке буквальне розуміння норм Закону № 1404-VIII є помилковим. Як Закон N 606-XIV, так і Закон № 1404-VIII передбачають обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, як у справі № 523/2357/20. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон № 1404-VIII; пункт 3 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.

Також в цій постанові був зроблений висновок про те, що підстав для відступу від висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17 немає, вони повністю узгоджуються між собою та із положеннями чинного законодавства України.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 було встановлено, що у разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (пункти 78-79).

Водночас судом встановлено, що державний виконавець, не вжив усіх заходів передбачених законодавством щодо встановлення правонаступника померлого боржника за виконавчим провадженням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

А отже, оскільки судом встановлено, що виконавче провадження було закінчене виконавцем у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо правонаступництва боржника, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги у повному обсязі.

Ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону)

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки, а згідно з п. 3 ч. 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 450,451, 452 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними та передчасними дії головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни щодо закінчення виконавчого провадження №52604671.

Скасувати постанову головного державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Відвічук Катерини Георгіївни про закінчення виконавчого провадження №52604671 від 16.09.2025.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Кочко В.К.