УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

22.01.2026

Справа № 522/445/26-Е

Провадження № 2/522/4775/26

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ярема Х.С. розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до 1) Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», 2) Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міського управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», Приморського ВДВС у м. Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Приморського ВДВС, яка полягає у невиключенні відомостей відносно ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, як боржника у виконавчому провадженні №55792923; 2) зобов`язати Приморський ВДВС виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженню №55792923.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, судом з`ясовано наявність підстав для відмови у відкритті позовного провадження у справі.

У ч. 3 ст. ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_1 стверджує та просить встановити протиправну бездіяльність державного виконавця, як таку, що порушує його право, інтереси. Позовних вимог до банку, як до відповідача 2, немає.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Оскільки бездіяльність державного виконавця (органу виконавчої служби), яку позивач вважає неправомірною, вчинена під час виконання судового рішення, пов`язана з певним виконанвчим провадженням, а ОСОБА_1 є стороною цього виконавчого провадження, ці правовідносини регулюється спеціальними нормами права, встановленими в Розділі VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень". У свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до суду у невстановлений спосіб, який є неефективним.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки позивач, який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди зі своїм статусом як боржника, який встановлений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про скасування цього статусу чи про зобов`язання виконавця зняти такий статус та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, він оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні, така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні. Правовідносини між сторонами виникли у виконавчому провадженні. Тому наявні підстави для відмовови у відкритті позовного провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №534/1762/1.

Керуючись ст. 186 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міського управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити, що сторона виконавчого провадження вправі звернутись зі скаргою на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Ярема Х.С.