Справа № 583/516/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

10 лютого 2026 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Савєльєва А.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

в с т а н о в и в:

Представник Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по оплаті за послуги з розподілу природного газув розмірі 1798,52 грн.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом ч. 5 ст. 19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України.

Так, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Представник заявника просить стягнути заборгованість з боржника ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2023 по 31.12.2025 в розмірі 1798,52 гривень за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом, на виконання вимог ст. 165 ЦПК України, зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з відповіддю від 10.02.2026 № 2325184 ОСОБА_1 з 10.10.2006 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що будинок за вказаною заявником адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності, або ж перебуває в його користуванні.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить визначення терміну «індивідуальний споживач». Індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Судом встановлено, що зазначений боржник ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , належних доказів фактичного проживання останнього за вказаною адресою із зазначенням періоду такого проживання до матеріалів заяви долучено не було, а також не надано доказів, що вказаний будинок на даний час перебуває у його власності, а отже, суду не надано доказів, що він є споживачем комунальних послуг, наданих по даному житлу.

Враховуючи вказане, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1ст.165 ЦПК України, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першоїстатті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч. 2 ст. 161, п. 8 ч. 1 ст. 165, ст. 167, 353 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК Україниу разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.І.Савєльєва