РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 569/13483/23

Провадження № 22-ц/4815/55/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк»

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Володимира Олександровича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Левчука О.В., постановлене в м. Рівне, повний текст рішення складено 01 липня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, 30.08.2005 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №330МЖК. Відповідно до пунктів кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 000,00 дол. США. Свої зобов?язання банк виконав, надавши грошові кошти позичальникові. На забезпечення умов виконання кредитного договору №330МЖК від 30.08.2005 з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов?язань за кредитним договором поручитель разом з ОСОБА_1 солідарно відповідають перед позивачем у повному обсязі зобов?язань, передбачених кредитним договором. У зв?язку з невиконанням боржником свого обов?язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя. У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 , свої зобов?язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.04.2023 року має заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом 9 624,34 доларів США, сума заборгованості за відсотками 1 546,96 доларів США, яку й просило суд стягнути на свою користь.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2025 року вказаний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму заборгованості за кредитом в розмірі 9 624, 34 доларів США та суму заборгованості за відсотками в розмірі 1 546, 96 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 063, 89 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 063, 89 грн..

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Михайлов Володимир Олександрович оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі покликається на положення ст. 599 ЦК України, яка визначає, що порука припиняється із припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Додає, що судом першої інстанції не досліджено умов кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання, яке відбулося під час укладення додаткової угоди від 17.10.2008 року № 1 про внесення змін до договору кредиту № 330 МЖК від 30.08.2005 року, згідно якої з 20.10.2008 року внесено зміни до п.1.1. кредитного договору та збільшено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14%. Вказує на те, що порука також припиняється і тоді, коли кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зауважує, що ні в позовній заяві, ні в рішенні суду першої інстанції не вказано, з якого часу настало прострочення виконання зобов`язання за договором кредиту №330 МЖК від 30.08.2005 року, а відтак і з розрахунку заборгованості не вбачається, з якого часу настало прострочення виконання зобов`язання та сума відсотків, яка підлягала сплаті. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, а також вирішити питання судових витрат.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 30.08.2005 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №330МЖК.

За змістом п. 1.1. договору кредиту, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 000,00 доларів США 00 центів (що в перерахунку на національну валюту гривня по курсу Національного банку України на день видачі кредиту 30 серпня 2005 року (5.05 грн за 1,00 долар США) становить 277 750,00 грн.), зі сплатою 13,50 відсотків річних, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6. цього Договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості згідно з графіком укладеним сторонами, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 30.08.2025 року, на умовах визначених цим Договором.

Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: купівлю трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . (п. 1.2. договору кредиту).

Згідно з п. 1.3., 1.3.1, 1.3.3. договору кредиту, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Кредитор укладає: В день укладення цього Договору Іпотечний договір трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 61,0 кв.м; обтяження нерухомого майна іпотекою реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, та на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона в день укладення цього Договору - договір поруки з фізичною особою ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 2.1. договору кредиту, надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових грошей в іноземній валюті (долари США) з позичкового рахунку позичальника № НОМЕР_1 на цілі, визначені п. 1.2, цього Договору.

Банком умови договору кредиту виконані належним чином і в повному обсязі.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов договору кредиту №330МЖК від 30.08.2005, у останнього виникла заборгованість за кредитом, розмір якої станом на 10.04.2023 склав 9 624, 34 доларів США заборгованості за кредитом та 1 546, 96 доларів США заборгованості за відсотками.

На забезпечення умов виконання кредитного договору №330МЖК від 30.08.2005 з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005, відповідно до умов якого поручитель зобов`язуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 (Позичальник) зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №330МЖК від 30 серпня 2005 року.

Поручитель ознайомлений з умовами Договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь до його положень не має.

Відповідно до положень 2.1.-2.1.4 вказаного договору поруки, зміст забезпеченого порукою зобов`язання: повернення кредиту в сумі 55 000,00 доларів США 00 центів, зі сплатою 13,50 відсотків річних з кінцевим терміном погашення боргу не пізніше 30 серпня 2025 року та в терміни згідно узгодженого графіка; сплата визначених згідно Договору кредиту відсотків; сплата визначених згідно Договору кредиту комісій; сплата штрафних санкцій згідно з умовами договору кредиту.

За змістом п. 3.1,3.1.1., 3.1.2 договору поруки, поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на рахунок Кредитора №0003, непогашеної суми відсотків та суми штрафних санкцій; у випадку невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»).

Згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

12.08.2022 позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції.

30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору кредиту №330МЖК від 30.08.2005 та невиконанням ОСОБА_2 забезпеченого порукою зобов`язання згідно умов договору поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005, та, відповідно, виникненням заборгованості перед позивачем у розмірі заборгованості за кредитом 9 624,34 доларів США та заборгованості за відсотками 1 546,96 доларів США, про стягнення якої він і звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів як солідарних боржників.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався передбаченим законом обов`язком боржника виконати свої зобов`язання за договором кредиту, а поручителя відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, а також взяв до уваги положення ч.4 ст. 559 ЦК України, якими передбачено припинення поруки після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки, або якщо такий строк не встановлений у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі, та обґрунтував своє рішення відсутністю доказів виконання відповідачами зобов`язань за договором кредиту №330МЖК від 30.08.2005, забезпеченим договором поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005, а тому, відповідно до ст. 559 ЦК України, порука не є припиненою.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Так, згідно ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

В договорі поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005 року не передбачено умов припинення такої поруки, як і не встановлено строку дії договору поруки, на що не звернув увагу суд першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній станом на момент укладення договору поруки), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України, у редакції станом на 30.08.2005 року, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки та періоду її нарахування, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або за відсутності відповідної умови в договорі поруки не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання.

Для цього суду першої інстанції необхідно було дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання, яке відбулося під час укладення додаткової угоди від 17.10.2008 року №1 про внесення змін до договору кредиту №330 МЖК від 30.08.2005 року, згідно якої з 20.10.2008 року внесено зміни до п.1.1. кредитного договору та збільшено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14%.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19), а також у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 489/6127/15-ц (провадження № 61-16083св20).

Закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.

Згода поручителя може бути висловлена у будь-якій формі, зокрема, й письмового повідомлення, додаткової угоди тощо.

У разі якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання, однак такі умови не містить договір поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005 року, на що суд першої інстанції увагу не звернув.

Указане узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі №757/4111/13-ц (провадження № 61-37688сво18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про необхідність повідомлення поручителя про зміну основного зобов`язання, якщо сторони не узгодили, що зміна відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору (постанови від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (провадження № 12-7гс20), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (провадження № 12-85гс20)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України4).

Таким чином, договір поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005 року є припиненим у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання, а саме збільшення процентної ставки по кредитному договору без згоди поручителя, що, в свою чергу, є підставою відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерне товариство «Сенс Банк» до поручителя ОСОБА_2 .

За приписами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 1.1. договору кредиту№330МЖК від 30.08.2005 сторони погодили, що грошові кошти в сумі 55 000,00 доларів США 00 центів , зі сплатою 13,50 відсотків річних ( подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6. цього Договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості згідно з графіком укладеним сторонами) підлягають поверненню в термін до 30 серпня 2025 року.

Докази виконання відповідачами зобов`язань за договором кредиту №330МЖК від 30.08.2005, забезпеченим договором поруки №330МЖК-3 від 30.08.2005, матеріали справи не містять, сторонами їх не надано і судом в ході розгляду справи не здобуто.

За таких обставин, враховуючи порушення боржником умов договору кредиту, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 як боржника, є обґрунтованими, а задоволення місцевим судом в цій частині позовних вимог відповідає вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Апелянтом при зверненні зі апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції сплачено 9 192,03 грн відповідно до платіжної інструкції №260 від 18.082025 року, який підлягає стягненню на його користь із позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну представника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Володимира Олександровича задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2025 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 9 624, 34 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 1 546, 96 доларів США та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 063, 89 грн. скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 9 192,03 (дев`ять тисяч сто дев`яносто дві) гривні 03 копійки.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.