Провадження № 2-о/175/269/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2026 року с-ще. Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

із секретарем судового засідання Кальченко Ю.О.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України.

В заяві просить суд встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дар?ївка, Білозерського району, Херсонської області, на території України, за станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, разом з матір?ю - ОСОБА_2 , і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України 13 листопада 1991 року.

Заяву обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Дар?ївка Білозерського району Херсонської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії

НОМЕР_1 , виданим повторно 18.04.2008 року.

Його батьки: мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла у 2005 році, батько - ОСОБА_4 , відомості про якого заявник не пам?ятає). ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у 2004 році. Заявник не одружений, дітей не має.

Після досягнення 16-річного віку та по теперішній час, через те, що мати заявника мала паспорт громадянина колишнього СРСР, а паспорт громадянина України не отримувала, ОСОБА_1 не мав можливості отримати паспорт громадянина України.

ОСОБА_1 , з народження, у тому числі й будучи неповнолітнім, разом зі своєю матір?ю, ОСОБА_2 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема станом на 1991 рік, що підтверджується записами погосподарської книги №8.

З 2008 по 2015 рік ОСОБА_1 мешкав і вів спільне господарство з ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_7 у

АДРЕСА_2 . З 2023 року проживав у АДРЕСА_3 .

Наразі проживає за адресою: АДРЕСА_4 , у свого хрещеного, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У 2006 році закінчив школу №12 у м. Херсон.

Приблизно у віці 11 років знаходився на обліку в Суворовськовому РОВД м. Херсон.

Після закінчення начального закладу офіційно працевлаштований не був.

У 2020 році закінчив Херсонський заклад загальної середньої освіти «Центр освіти молоді» Херсонської міської ради, що підтверджується Свідоцтвом про здобуття базової середньої освіти НОМЕР_2 .

У 2022 році закінчив Петрівський навчальний центр №49, здобувши професію «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів 3 розряду, що підтверджується копією Свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації НОМЕР_3 .

У 2023 році закінчив Петрівський навчальний центр №49, здобувши професію «Електрозварювальник ручного зварювання 2 розряду», що підтверджується копією Свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації НОМЕР_4 .

Був неодноразово судимий. Зокрема, відбував покарання в Дар?ївській виправній колонії №10 з 2005 до 2008 року, що підтверджується довідкою серії ОО №336688.

3 06 листопада 2015 року по 21 березня 2023 року відбував покарання у державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)», що підтверджується довідкою про звільнення серії КІР №02020.

У 2021 році ОСОБА_1 звертався до Суворовського РВ м. Херсон УДМС України в Херсонській області щодо документування паспортом громадянина України, де проведеною за заявою перевіркою встановлено мою особу, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

23.07.2025 року заявником було подано заяву до Відділу №7 у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо документування паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку.

Листом на вказану заяву було надано відповідь, що для встановлення належності до громадянства України та подальшого документування паспортом громадянина України необхідно надати відповідне рішення суду про встановлення особи, встановлення батьків належності до громадянства колишнього СРСР та факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року/проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року в неповнолітньому віці разом з батьками.

Встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 необхідно для документування паспортом громадянина України з метою реалізації прав, які визначені чинним законодавством.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свою заяву та просив суд задовольнити її.

Вирішуючи справу за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Дар?ївка Білозерського району Херсонської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії

НОМЕР_1 , виданим повторно 18.04.2008 року.

Його батьки: мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла у 2005 році, батько - ОСОБА_4 , відомості про якого заявник не пам?ятає). ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у 2004 році. Заявник не одружений, дітей не має.

Після досягнення 16-річного віку та по теперішній час, через те, що мати заявника мала паспорт громадянина колишнього СРСР, а паспорт громадянина України не отримувала, ОСОБА_1 не мав можливості отримати паспорт громадянина України.

ОСОБА_1 , з народження, у тому числі й будучи неповнолітнім, разом зі своєю матір?ю, ОСОБА_2 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема станом на 1991 рік, що підтверджується записами погосподарської книги №8.

З 2008 по 2015 рік ОСОБА_1 мешкав і вів спільне господарство з ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_7 у

АДРЕСА_2 . З 2023 року проживав у АДРЕСА_3 .

Наразі проживає за адресою: АДРЕСА_4 , у свого хрещеного, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У 2006 році закінчив школу №12 у м. Херсон.

Приблизно у віці 11 років знаходився на обліку в Суворовськовому РОВД м. Херсон.

Після закінчення начального закладу офіційно працевлаштований не був.

У 2020 році закінчив Херсонський заклад загальної середньої освіти «Центр освіти молоді» Херсонської міської ради, що підтверджується Свідоцтвом про здобуття базової середньої освіти НОМЕР_2 .

У 2022 році закінчив Петрівський навчальний центр №49, здобувши професію «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів 3 розряду, що підтверджується копією Свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації НОМЕР_3 .

У 2023 році закінчив Петрівський навчальний центр №49, здобувши професію «Електрозварювальник ручного зварювання 2 розряду», що підтверджується копією Свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації НОМЕР_4 .

Був неодноразово судимий. Зокрема, відбував покарання в Дар?ївській виправній колонії №10 з 2005 до 2008 року, що підтверджується довідкою серії ОО №336688.

3 06 листопада 2015 року по 21 березня 2023 року відбував покарання у державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)», що підтверджується довідкою про звільнення серії КІР №02020.

У 2021 році ОСОБА_1 звертався до Суворовського РВ м. Херсон УДМС України в Херсонській області щодо документування паспортом громадянина України, де проведеною за заявою перевіркою встановлено мою особу, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

23.07.2025 року заявником було подано заяву до Відділу №7 у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо документування паспортом громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку.

Листом на вказану заяву було надано відповідь, що для встановлення належності до громадянства України та подальшого документування паспортом громадянина України необхідно надати відповідне рішення суду про встановлення особи, встановлення батьків належності до громадянства колишнього СРСР та факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року/проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року в неповнолітньому віці разом з батьками.

Встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 необхідно для документування паспортом громадянина України з метою реалізації прав, які визначені чинним законодавством.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 вищевказаного Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Юридичне значення має факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08.10.1991 року №1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 року №215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов?язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року №1636-ХII «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Разом з цим, відповідно до п. 10 Порядку 215, для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 13.11.1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: 1) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; 2) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного із них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за саном а 13 листопада 1991 року.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку про те, що викладені в заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду, вимоги заявника обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 13, 77-80, 95, 258, 259, 293, 263-265, 314 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дар?ївка, Білозерського району, Херсонської області, на території України, за станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, разом з матір?ю - ОСОБА_2 , і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бойко О.М.