ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Харків

справа № 646/5064/25

провадження № 22-ц/818/1799/26

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Муренченко С.А.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2025 року в складі судді Білінської О.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права на квартиру.

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позовній заяві вона просила розглядати справу за її відсутності, вона не має електронного кабінету. Зазначила, що копія ухвали від 06.10.2025 про визнання явки позивача обов`язкової була направлена на адресу її реєстрації до м. Куп`янськ, а не за адресою фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи в м. Харкові. Таким чином вона не отримувала ухвалу від 06.10.2025 та відповідно не знала, що її явка до суду визнана обов`язковою. Посилалася на те, що її не було належним чином повідомлено про судові засіданні на 13.11.2025 та 21.11.2025. Довідка про доставку SMS не є належним повідомленням, оскільки вона не подавала відповідну заяву про виклик до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку. Вважала, що надання особистих пояснень та надання для огляду оригіналів документів вчиняються на стадії розгляду справи по суті, а не на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з чим її неявка у підготовчі судові засідання не перешкоджала закриттю підготовчого провадження та призначення справи для розгляду по суті. Вказала, що оскаржувана ухвала постановлена у підготовчому судовому засіданні, а суд не мав підстав залишати позовну заяву без розгляду на даній стадії судового процесу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачка належним чином повідомлена про розгляд справи повторно не з`явилася у судове засідання без поважних причин, що є підставою для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права на квартиру, в якій просила визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв м, житловою площею 41,4 кв м; розглянути справу без участі позивача.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 03.07.2020, ОСОБА_1 з 25.06.1996 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6330- від 04.02.2023 вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Ухвалою судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 липня 2025 року.

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року визнано явку ОСОБА_1 обов`язковою для надання особистих пояснень. Для огляду у судовому засіданні витребувати у позивача оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви. Розгляд справи відкладено на 13 листопада 2025 року (а.с.51).

Копію вказаної ухвали судом направлено на адресу реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , яка була повернута адресату з відміткою «адресат відсутній» (а.с.53).

Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема, на 13 листопада 2025 року та на 21 листопада 2025 року.

13 листопада 2025 року секретарем судового засідання складено довідку про те, що у судове засідання усі учасники справи не з`явилися (а.с.54).

14.11.2025 сформовано довідку про доставку повідомлення у додаток «Viber», згідно з яким повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» на 21.11.2025 одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 доставлено 14.11.2025 (а.с.55).

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частин 1-4 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема, частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, за змістом положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної (двічі поспіль) неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц (провадження № 61-8953св20), від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19 (провадження № 61-16668св21).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20 (провадження № 61-3487св23), від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20 (провадження № 61-16751св23), від 08 жовтня 2024 року у справі № 296/3392/21 (провадження № 11836св24).

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні суду першої інстанції перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права на квартиру.

Ухвалою судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 03 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 липня 2025 року.

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року визнано явку ОСОБА_1 обов`язковою для надання особистих пояснень. Для огляду у судовому засіданні витребувати у позивача оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви.

Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема, на 13 листопада 2025 року та на 21 листопада 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що про підготовче засідання, призначене на 13 листопада 2025 року не була належним чином повідомлена, оскільки судом першої інстанції копію ухвали про визнання явки обов`язковою та судову повістку про виклик було направлено на адресу реєстрації позивачки, а на адресу фактичного місця проживання суд не направив (а.с.53).

На судове засідання призначене на 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 була повідомлена лише за допомогою SMS-повідомлення (а.с.55).

Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 подавала до суду першої інстанції заяву про направлення їй повісток SMS-повідомленням.

Довідки про доставку SMS, складена відповідальною особою щодо повідомлення за номером телефону про зазначений розгляд справи, не є належним повідомленням, оскільки не було передумов, передбачених частинами 9, 13 статті 128 ЦПК України, для застосування такого способу сповіщення учасника справи про судовий розгляд, адже у матеріалах справи немає відповідних заяв про виклик цього учасника до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку.

Тож за наведених обставин надіслання судом судової повістки у виді смс-повідомлення на мобільний номер телефону позивачки без відповідної заяви про виклик відповідача до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку не вважається належним повідомленням про розгляд справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 666/6309/13-ц (провадження № 61-1121св22), від 10 листопада 2022 року у справі № 440/222/19 (провадження № 61-8993св22) та від 31 січня 2023 року у справі № 693/812/21 (провадження № 61-11611св22).

Також матеріали справи не місять жодних документів, які б підтверджували судові виклики учасників справи на 21 листопада 2025 року.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що неявка позивачки в підготовчі засідання, які призначені на 13 листопада 2025 року та на 21 листопада 2025 року не може розцінюватися, як повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду.

Виходячи з наведеного у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду, внаслідок чого прийнята судом ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна