УХВАЛА

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 760/2096/22

провадження № 61-15424ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

Фаловської І. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин Ігор Віталійович, про зупинення дії рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення постійного місця проживання дитини разом з батьком.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_1 .

Повернуто малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2024 року.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місяця проживання дитини - скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визначення місяця проживання дитини з батьком - скасовано, та ухвалено в частині позовних вимог ОСОБА_2 нове судове рішення про задоволення позову.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

08 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщишин І. В. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року.

У касаційній скарзі представник заявника просить суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини змінити та викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року відкрито

касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин І. В., на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року та витребувано справу із суду першої інстанції. Відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин І. В., про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

14 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщишин І. В. через підсистему «Електронний Суд» надіслав до Верховного Суду заяву про зупинення виконання та дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Заява обґрунтована тим, що негайне виконання постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року призведе до психотравмуючої ситуації для малолітньої дитини ОСОБА_4 , оскільки буде змінено усталений спосіб життя дитини. Також вказує на втрату емоційного зв`язку дитини з батьком та переміщення дитини в значно небезпечний регіон, а саме м. Шостка Сумської області.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення

або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях, кожна сторона повинна довести і обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Сама по собі наявність у суду касаційної інстанції права на зупинення виконання судового рішення та незгода сторони із цим рішенням не є підставою для зупинення його виконання.

Відповідачем, який звернувся з відповідним клопотанням, не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували необхідність зупинення дії оскаржуваної постанови апеляційного суду, зокрема доказів його виконання або доказів існування обставин, які свідчили б про неможливість чи істотні труднощі виконання зазначеної постанови суду у разі не зупинення її дії. Доводи заявника про необхідність зупинення дії оскаржуваної постанови є лише припущенням про можливість настання негативних наслідків в подальшому.

Натомість, подані відповідачем докази та наведені в клопотанні доводи стосуються виключно обґрунтування його правової позиції щодо визначення місця проживання дитини саме з ним, що є предметом касаційного перегляду, а не підставою для зупинення дії оскаржуваного рішення.

Верховний Суд зазначає, що вирішення питання про зупинення дії судового рішення під час касаційного перегляду не має на меті перевірку правильності встановлення фактичних обставин справи чи оцінку доказів, а також не може підміняти собою касаційний перегляд судових рішень по суті доводів касаційної скарги.

Зупинення виконання (дії) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання або зупинення його дії судом касаційної інстанції, враховуючи також те, що постанова Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року не підлягає примусовому виконанню в частині визначення місця проживання дитини, при цьому доводи клопотання не містять обґрунтування підстав для зупинення дії судового рішення і заявником не надано належних доказів на підтвердження клопотання, а тому у задоволенні клопотання про зупинення дії Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року слід відмовити.

Керуючись статтею 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин Ігор Віталійович, про зупинення дії рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська