УХВАЛА

10 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 754/15896/20

провадження № 61-1268ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання рішення районної державної адміністрації протиправним, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання рішення районної державної адміністрації протиправним, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року

позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від

17 червня 2020 року № 341 «Про негайне відібрання дитини у матері». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення додаткових судових витрат у цій цивільній справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року апеляційні скарги Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня

2022 року залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення такого змісту: «Стягнути з Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації () та Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у розмірі 10 000 (десять тисяч),00 грн.».

Постановою Верховного Суду від 24 липня 2024 року касаційну скаргу Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації задоволено частково. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 17 червня 2020 року

№ 341 «Про негайне відібрання дитини у матері» та дії Деснянської районної

у м. Києві державної адміністрації щодо відібрання малолітньої ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань

з Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на користь

ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Деснянської районної у

м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 30 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2025 року залишено без змін.

29 січня 2026 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, подала касаційну скаргу, в якій просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Подана касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду та підлягає поверненню, з огляду на таке.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частинами першою та третьою статті 392 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 уточнено попередній висновок та зазначено, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до ЄДР, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в ЄДР, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 58 ЦПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з ЄДР як на достовірні.

Як убачається із матеріалів касаційного провадження, касаційну скаргу Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації подано через засоби поштового зв`язку та підписано Алексійчук Н. В., на підтвердження повноважень якої додано довіреність від 02 січня 2026 року.

Разом з тим, аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що вони не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження Алексійчук Н. В. діяти від імені Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації у порядку самопредставництва.

Також до касаційної скарги не надано документ, що посвідчує повноваження Алексійчук Н. В. діяти від імені Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації відповідно до статті 62 ЦПК України

Касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (частина четверта статті 393 ЦПК України).

За таких обставин, ураховуючи, що Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві не додано належних доказів на підтвердження повноважень Алексійчук Н. В. діяти від її імені, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявникові з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Повернення касаційної скарги, за загальним правилом, не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 392, пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на рішення Деснянського районного суду м. Києва від

14 липня 2025 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання рішення районної державної адміністрації протиправним, відшкодування моральної шкоди повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк