справа № 756/84/25 головуючий у суді І інстанції Шевчук А.В.
провадження № 22-ц/824/4169/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Березовенко Р.В.,

суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» поданою представником - адвокатом Опанасенком Богданом Юрійовичем на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Експрес Страхування», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, у якому просила:

стягнути з ТДВ «Експрес Страхування» на користь позивачки доплату страхового відшкодування у розмірі 281 183,99 грн, яка є різницею між розміром матеріального збитку та здійсненою страховою виплатою.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 27 жовтня 2023 року о 23 год. 10 хв. на бульварі Лесі Українки, 20 у м. Києві відбулась ДТП за участі автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності і яким керувала позивач, автомобіля RENAULT DASTER д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та автомобіля TOYOTA RAV-4 д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 .

В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб позивача AUDI A3 д/н НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року, за якою винуватими у вчиненні зіткнень і правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля TOYOTA RAV-4 д/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «Експрес Страхування», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04 березня 2023 року №ЕР/212796882.

За фактом настання вищезазначеної ДТП ТДВ «Експрес Страхування» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 117 721,32 грн та 1000,00 грн за транспортування пошкодженого автомобіля, загалом у розмірі 118 721,32 грн.

При цьому, за твердженням позивача, ТДВ «Експрес Страхування» здійснило оцінку та виплату страхового відшкодування виключно щодо пошкоджень задньої частини транспортного засобу AUDI A3 д/н НОМЕР_1 , а оцінка та виплати за пошкодження передньої частини автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 не здійснювалась.

Згідно Звіту №71/00.06.24 від 25 червня 2024 року про оцінку вартості матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 розмір оціненої вартості матеріального збитку (без врахування відновлювального ремонту переднього бампера автомобіля AUDI A3) склав 307 734,55 грн.

Позивач вказує, що за результатами проведення експертного дослідження обставин ДТП №15195, від 24 січня 2024 року в межах судової справи №757/50902/23-п Печерського районного суду м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності розмежовано відповідальність водіїв, а саме зазначено, що при первинному контакті передньої частини автомобіля AUDI A3 із задньою частиною автомобіля RENAULT DASTER могли бути утворені пошкодження переднього бампера автомобіля AUDI A3, при цьому при вторинному контакті передньої частини автомобіля AUDI A3 із задньою частиною автомобіля RENAULT DASTER внаслідок контактування передньої частини автомобіля TOYOTA RAV-4 із задньою частиною автомобіля AUDI A3 утворювались пошкодження деталей його задньої частини і суміжних з ним кузовних деталей та деформаційні пошкодження кузовних деталей його передньої частини - капоту, силових елементів моторного відсіку, радіатора, та інших. Всі пошкодження транспортних засобів, вказані на зворотній стороні схеми місця ДТП, могли утворитися внаслідок зіткнення передньої частини автомобіля TOYOTA RAV-4 із задньою частиною автомобіля AUDI A3.

В подальшому ОСОБА_1 була змушена відремонтувати свій автомобіль за власні кошти, зокрема, не беручи до уваги ремонт переднього бампера, ремонт передньої та задньої частини автомобіля AUDI A3 склав 369 605,31 грн, проведення незалежної експертизи дослідження обставин ДТП коштувало 21 000,00 грн, послуги суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 із визначення розміру вартості матеріального збитку коштувало 5000,00 грн, а за транспортування пошкоджено автомобіля було витрачено 2000,00 грн та 2300,00 грн, що загалом склало 399 905,51 грн.

Таким чином, за твердженням позивача з ТДВ «Експрес Страхування» має бути стягнуто 281 183,99 грн решти страхового відшкодування, які є різницею із сумою збитків понесених внаслідок ДТП та подальших відновлювальних робіт автомобіля AUDI A3 із сумою вже виплаченого страхового відшкодування.

У відзиві на позовну заяву від 27 січня 2025 року представник відповідача проти позову заперечив вказуючи про те, що 29 грудня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 на замовлення ТДВ «Експрес Страхування» складено Звіт №3734 про оцінку KT3 AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_5 за яким розрахунок вартості матеріального збитку у розмірі 117 721,32 грн. здійснено лише за пошкодження задньої частини автомобіля, оскільки як постановою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року так і протоколом про адміністративне правопорушення складеного відносно водія автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 , зазначено, що останнім здійснено зіткнення лише з автомобілем AUDI A3.

За твердженням представника відповідача жодним документом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності не встановлено, що при зіткненні автомобіля TOYOTA RAV д/н НОМЕР_4 з автомобілем AUDI A3 д/н НОМЕР_5 , у свою чергу, було здійснено повторне зіткнення автомобіля Audi АЗ з автомобілем Renaulr Duster, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

На підставі зазначеного, ТДВ «Експрес Страхування» визнає та підтверджує, що внаслідок зіткнення між автомобілями TOYOTA RAV та Audi A3 було пошкоджено лише частину транспортного засобу ОСОБА_1 , а тому страхове відшкодування за пошкодження задньої частини автомобіля Audi А3, реєстраційний номер НОМЕР_7 у розмірі 117 721,32 грн. сплачено з урахуванням ПДВ на реквізити станції технічного обслуговування у належному розмірі.

Здійснюючи виплату страхового відшкодування за евакуацію транспортного засобу потерпілої особи з місця ДТП у розмір 1000 грн ТДВ «Експрес Страхування» посилається на п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-V за яким у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, оскільки страхове відшкодування за евакуацію автомобіля потерпілої особи здійснюється лише один раз з місця ДТП до визначеного потерпілою особою місця, в даному випадку, до місця стоянки, на підтвердження чого, позивачем надано чек та акт виконаних робіт на суму 2 000 грн. та зважаючи, що постановою Печерського суду м. Києва від 30.01.2024 року визнано вину у заподіянні шкоди транспортному засобу Audi А3, реєстраційний номер НОМЕР_8 , як Позивачем так і ОСОБА_2 , страхове відшкодування за евакуацію зазначеного автомобіля ділиться на кількість винних осіб, тобто (2 000 грн. / 2)=1000 грн.

Крім того, представник відповідача заперечив щодо змісту висновку експертного дослідження обставин ДТП №15195 від 24 січня 2024 року вказуючи на його однобічність та не інформативність, а витрати на його проведення вважають такими, що не входять до складу судових витрат.

Також, звертав увагу суду, що рахунки на оплату відновлювального ремонту транспортного засобу Audi А3 від 12 липня 2024 року на суму 251 883,99 грн та наряд замовлення і акт наданих послуг від 16 липня 2024 року на суму 117 721,32 грн не враховують коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, який розрахований як в Звіті про оцінку складеному ФОП ОСОБА_5 так і в Звіті №71/00.06.24 від 25 червня 2024 року про оцінку вартості матеріального збитку, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 .

Відтак, збитки, що перевищують вартість матеріального збитку (з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу) визначний Звітом про оцінку, покладається на винуватця ДТП, знову ж таки у разі надання доказів на підтвердження завдання збитку передньої частини автомобіля Audi А3 не з власної вини, а з вини водія автомобіля TOYOTA RAV-4.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з страхової компанії вартості відновлювального ремонту згідно наданих рахунків СТО не ґрунтуються на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не враховують коефіцієнт фізичного зносу, а різниця між фактичним розміром шкоди (вартість відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням покладається на винуватця ДТП.

ОСОБА_2 не заперечував факту та своєї причетності до ДТП, що мала місце 27 жовтня 2023 року о 23 год. 10 хв. на бульварі Лесі Українки, 20 у м. Києві за участі його автомобіля TOYOTA RAV-4 д/н НОМЕР_3 , автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 та автомобіля RENAULT DASTER д/н НОМЕР_2 . При цьому, просив прийняти рішення на розсуд суду із врахуванням обставин справи та наявних доказів.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Експрес Страхування» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 190 013,23 грн, 5000,00 грн за виконання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку та 1 917,00 грн в рахунок часткової компенсації сплаченого судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

21 жовтня 2025 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення в даній справі, а саме просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 18 630,00 грн.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року стягнуто з ТОВ «Експрес Страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду, представник ТДВ «Експрес страхування» - адвокат Опанасенко Богдан Юрійович 04 листопада 2025 року через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції вирішено спір всупереч обставинам, встановленим постановою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року у адміністративній справі №757/50902/23-п, якою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у скоєнні ДТП.

Жодним документом (схемою ДТП, протоколами про адміністративне правопорушення № №044820, 723282, постановою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року) не встановлено, що при зіткненні автомобіля TOYOTA RAV 4 HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з автомобілем Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було здійснено неконтрольовано, по інерції, повторне зіткнення автомобіля позивача Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем Renaufr Duster, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

На підставі зазначеного, внаслідок зіткнення між автомобілями TOYOTA RAV 4 HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було пошкоджено лише задню частину транспортного засобу позивача.

Печерським районним судом м. Києва при розгляді адміністративної справи №757/50902/23-п не було враховано висновок експерта №15195 в частині повторного зіткнення автомобіля Позивача Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем Renaufr Duster, реєстраційний номер НОМЕР_6 (після удару автомобіля Позивача Audi A3, автомобілем TOYOTA).

У зв`язку з цим вважає, що пошкодження передньої частини автомобіля Audi A3 виникли лише з вини позивачки.

Судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не зазначено мотиви відхилення судом аргументів апелянта стосовно застосування правової позиції Верховного Суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц про те, що при розгляді справ про відшкодування шкоди завданої під час ДТП за наявності преюдиційного судового рішення та експертного висновку, які протирічать один одному перевага надається рішенню суду.

Апелянт стверджує, якби Печерським районним судом м. Києва було враховано висновок експерта №15195 від 24 січня 2024 року в частині розмежування відповідальності водіїв то неодмінно було б визнано вину водія автомобіля TOYOTA RAV 4 HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , у завданні збитків, як другому автомобілю (Audi А3) так і першому автомобілю (Renault, оскільки після удару у задню частину автомобіля Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , останній по інерції, неконтрольовано, повторно здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_6 , відповідно, отримавши (чи мав технічну можливість) отримати додаткові пошкодження капоту, силових елементів двигуна, радіатора тощо. Та, відповідно і перший автомобіль (Renault), отримав би додаткові пошкодження після повторного удару автомобіля позивача (Audi А3).

Проте, зазначеного вище (неконтрольованого, по інерції руху автомобіля Audi A3, після удару у задню частину автомобілем TOYOTA, що призвело до повторного зіткнення автомобіля Audi A3 з автомобілем Renault) Печерським районним судом м. Києва встановлено не було, а судом першої інстанції в порушення інституту преюдиції в оскаржуваному рішенні були встановлені додаткові обставини, досліджено нові докази та надано їм оцінку іншу, ніж у попередньому процесі при розгляді адміністративної справи, що є неприпустимим, незаконним та очевидним порушенням як інституту преюдиції так і принципу правової визначеності.

Крім того, відмовляючи ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат на проведення висновку експерта №15195 від 24 січня 2024 року місцевий суд вказав, що такий висновок складено в межах судової справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до звернення в суд із позовом до страхової компанії.

Апелянт вважає, що вказаним суд фактично визнав, що страховик був позбавлений можливості поставити свої запитання експерту або здійснити (заявити) клопотання про відвід експерта. Експертом було надано відповідь суто на питання, поставлені позивачем, як заінтересованої особи, що суперечить принципу об`єктивності.

У той же час, місцевий суд відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи не навівши жодних мотивів такого рішення.

Суд також не взяв до уваги та не надав оцінку поясненням третьої особи ОСОБА_2 про те, що всього при настанні ДТП було два удари: перший удар відбувся при зіткненні другого автомобіля (Audi А3) з першим автомобілем (Renault), а другий удар відбувся при зіткненні третього автомобіля (TOYOTA) з другим автомобілем (Audi А3). Тобто, інший учасник ДТП не підтверджує, що після зіткнення керованого ним транспортного засобу (TOYOTA) з транспортним засобом (Audi А3), останній некеровано, по інерції, повторно здійснив зіткнення з першим автомобілем (Renault).

Апелянт також не погоджується із здійсненим судом розрахунком матеріальної шкоди адже Звітом №71/00.06.24 про оцінку вартості матеріального збитку від 25 червня 2024 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 вартість запчастин розрахована з урахуванням податку на додану вартість, що зазначено самим оцінювачем на аркуші 6 ремонтної калькуляції (ціни + 20 %), яка є невід`ємною частиною зазначеного звіту.

Проте, відповідно до рахунків на оплату від 12 липня 2024 року на суму 251 883,99 грн, та від 16 липня 2024 року на суму 59 430,21 грн ремонт передньої частини автомобіля позивача Audi А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювався ФОП ОСОБА_6 який є платником єдиного податку 3 гр. та не є платником ПДВ.

Таким чином, позивач при ремонті передньої частини автомобіля Audi А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не понесла витрат пов`язаних з оплатою ПДВ.

Відтак, з вартості запчастин у Звіті про оцінку, складеного на замовлення позивача необхідно вирахувати ПДВ.

Також, з урахуванням того, що позивачем визнається те, що пошкодження переднього бампера сталися з її вини (на підставі висновку експерта №15195 від 24 січня 2024 року), з вартості робіт, матеріалів та запчастин зазначених у Звіті про оцінку, складеного на замовлення позивача необхідно вирахувати вартість робіт, матеріалів та запчастин стосовно переднього бамперу.

На підставі зазначеного, вартість матеріального збитку завданого Позивачу без урахування переднього бамперу, без ПДВ із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 269 960,84 грн., згідно наступного розрахунку: 45 500, 00 грн. (вартість робіт без урахування переднього бампера) + 35 592, 28 грн. (вартість матеріалів без урахування переднього бампера); + 417 665,99 грн. * (1 - 0,5478) (вартість складових (запчастин) без ПДВ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

З огляду на зазначене, у зв`язку з ненаданням позивачем доказів на підтвердження завдання збитку передньої частини автомобіля Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не з власної вини (як встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року у справі №757/50902/23-п), а з вини водія автомобіля TOYOTA RAV 4 HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку завданого позивачу 269 960,84 грн. (без урахування переднього бамперу, без ПДВ із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу), не підлягає стягненню з апелянта, а раніше сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 117 721,32 грн. не підлягає перегляду та є остаточним та справедливим відшкодуванням завданої шкоди позивачу з урахуванням одноосібної вини останнього у пошкодженні передньої частини належного йому автомобіля.

Також, оскільки ТДВ «Експрес Страхування» виконало вимоги закону щодо строку направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що не заперечується позивачем, вважає відсутніми правові підстави для стягнення з ТДВ «Експрес Страхування» витрат позивача по оплаті послуг з оцінки майна у розмірі 5 000,00 грн.

У разі задоволення судом апеляційної скарги, апелянт додатково просив зазначити про втрату законної сили додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року.

До апеляційної скарги представник ТДВ «Експрес Стрхування» долучив клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» поданою представником - адвокатом Опанасенком Богданом Юрійовичем на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

04 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Антохов Я.С. подав відзив на апеляційну скаргу та заперечення на клопотання про признання експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду, постановленою на місці у судовому засіданні 03 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи з наведених нижче мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У клопотанні про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи відповідач просив поставити експерту на вирішення наступні питання: чи можливо у категоричній формі встановити, які пошкодження утворилися на автомобілі AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 від первинного контакту з автомобілем RENAULT DASTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 ? Чи можливо в категоричній формі встановити, які пошкодження утворилися на автомобілі AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 від контакту з автомобілем TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та послідуючим контактом автомобіля AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем RENAULT DASTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 ?

Оскільки згідно доводів апеляційної скарги відповідачем у першу чергу заперечується факт повторного зіткнення автомобіля AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем RENAULT DASTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , запропоновані експерту питання не стосуються предмету доказування та не підтвердять заперечення відповідача.

У судовому засіданні представник ТДВ «Експрес Страхування» - адвокат Опанасенко Богдан Юрійович доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Антохов Ярослав Станіславович заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 жовтня 2023 року о 23 год. 10 хв. на бульварі Лесі Українки, 20 у м. Києві відбулась ДТП за участі автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності і яким керувала ОСОБА_1 , автомобіля RENAULT DASTER д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та автомобіля TOYOTA RAV-4 д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 .

Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 27 жовтня 2023 року о 23 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки, 20, керуючи автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_3 , в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ауді, д.н.з. НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_8 , яка зупинилась попереду, в результаті чого усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 27 жовтня 2023 року о 23 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки, 20, керуючи автомобілем Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Рено, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду, в результаті чого усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

При цьому, зі змісту постанови Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року вбачається, що висновки про доведеність вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджено фактичними даними протоколів про адміністративне правопорушення, схемою ДТП та характером механічних пошкоджень у ній, усними поясненнями водіїв в судовому засіданні, висновком експерта №15195 від 24 січня 2024 року, за змістом якого вбачається порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху в діях кожного з водіїв, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином в межах судової справи №757/50902/23-п Печерського районного суду м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_8 взято до уваги висновок експерта №15195 від 24 січня 2024 року за результатами проведення експертного дослідження обставин ДТП, яким розмежовано відповідальність водіїв, а саме зазначено, що при первинному контакті передньої частини автомобіля AUDI A3 із задньою частиною автомобіля RENAULT DASTER могли бути утворені пошкодження переднього бампера автомобіля AUDI A3, при цьому при вторинному контакті передньої частини автомобіля AUDI A3 із задньою частиною автомобіля RENAULT DASTER внаслідок контактування передньої частини автомобіля TOYOTA RAV-4 із задньою частиною автомобіля AUDI A3 утворювались пошкодження деталей його задньої частини і суміжних з ним кузовних деталей та деформаційні пошкодження кузовних деталей його передньої частини - капоту, силових елементів моторного відсіку, радіатора, та інших. Всі пошкодження транспортних засобів, вказані на зворотній стороні схеми місця ДТП, могли утворитися внаслідок зіткнення передньої частини автомобіля TOYOTA RAV-4 із задньою частиною автомобіля AUDI A3.

Крім того, згідно пояснень водія автомобіля RENAULT DASTER д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_3 наявні в справі №757/50902/23-п Печерського районного суду м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_8 вбачається, що керуючи автомобілем RENAULT DASTER 27 жовтня 2023 року о 23 год. 20 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки в напрямку метро «Печерська» при гальмуванні отримав (відчув) два удари в задню частину свого автомобіля.

Аналогічні пояснення водія автомобіля TOYOTA RAV-4 д/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2 наявні в справі №757/50902/23-п Печерського районного суду м. Києва, за якими він керуючи автомобілем TOYOTA RAV-4 27 жовтня 2023 року о 23 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки в напрямку метро «Печерська» був свідком зіткнення автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 із автомобілем RENAULT DASTER д/н НОМЕР_2 , що рухався по переду і учасником ДТП із автомобілем AUDI A3 д/н НОМЕР_1 , який зупинився від зіткнення.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля TOYOTA RAV-4 д/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «Експрес Страхування», згідно з договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № у якому встановлено страхову суму за шкоду заподіяну майну у розмірі 160 000 грн. із франшизою у розмірі 0 грн.

При цьому, згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №401.23.2730567 від 04 січня 2023 року укладеного між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_9 на додаток до Полісу ОСЦПВВНТ відповідачем застраховано майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної Страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, майну третіх осіб, під час експлуатації автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_10 . Страхова сума (понад ліміт відповідальності по майну за полісом ОСЦПВВНТ3) - 500 000 грн.

Згідно Звіту №3734 Про оцінку проведеного КТЗ ФОП ОСОБА_5 на замовлення ТДВ «Експрес Страхування» здійснено розрахунок вартості матеріального збитку за пошкодження задньої частини автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 , яка з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 117 721,32 грн, в тому числі ПДВ на складові частини.

За фактом настання вищезазначеної ДТП ТДВ «Експрес Страхування» виплачено ОСОБА_1 , як власнику автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 страхове відшкодування у розмірі 117 721,32 грн та 1000 грн. за транспортування пошкодженого автомобіля, загалом у розмірі 118 721,32 грн.

ТДВ «Експрес Страхування» визнало, що внаслідок зіткнення між автомобілями TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_10 та AUDI A3 д/н НОМЕР_1 було пошкоджено задню частину транспортного засобу позивача AUDI A3 д/н НОМЕР_1 , що й стало приводом для виплати страхового відшкодування саме в такому розмірі, при цьому не заперечували можливості перегляду рішення щодо виплати страхового відшкодування у разі надання доказів відсутності вини ОСОБА_1 у даному ДТП.

Згідно висновку експерта №15195 від 24 січня 2024 року за результатами проведення експертного дослідження обставин ДТП розмежовано відповідальність водіїв, а саме зазначено, що при первинному контакті передньої частини автомобіля AUDI A3 із задньою частиною автомобіля RENAULT DASTER могли бути утворені пошкодження переднього бампера автомобіля AUDI A3, при цьому при вторинному контакті передньої частини автомобіля AUDI A3 із задньою частиною автомобіля RENAULT DASTER внаслідок контактування передньої частини автомобіля TOYOTA RAV-4 із задньою частиною автомобіля AUDI A3 утворювались пошкодження деталей його задньої частини і суміжних з ним кузовних деталей та деформаційні пошкодження кузовних деталей його передньої частини - капоту, силових елементів моторного відсіку, радіатора, та інших.

Вирішуючи спір у справі суд першої інстанції встановив, що зібрані у справі докази дозволяють поділити заподіяну шкоду власнику транспортного засобу AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 на пошкодження:

1. переднього бампера автомобіля AUDI A3, що сталося з вини водія транспортного засобу Audi А3, реєстраційний номер НОМЕР_11 - ОСОБА_8 , яка є власником цього автомобіля, та яка несе всі негативні наслідки своєї протиправної поведінки в тому числі несе тягар відновлення цього майна за власний рахунок.

2. задньої та передньої частини транспортного засобу автомобіля AUDI A3 (за мінусом переднього бампера), що сталося з вини водія транспортного засобу Toyota RAV-4 HIBRID, реєстраційний номер НОМЕР_12 - ОСОБА_10 , яка була частково компенсована ТДВ «Експрес Страхування» у розмірі - 118 721,32 грн. (в тому числі вартість послуг евакуації транспортного засобу Audi А3, реєстраційний номер НОМЕР_5 ).

Суд оцінив критично заперечення відповідача щодо однобічності та неінформативності висновку експерта №15195 від 24 січня 2024 року за результатами проведення експертного дослідження обставин ДТП, оскільки останній взятий до уваги в межах судової справи №757/50902/23-п Печерського районного суду м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_8 та підтверджується поясненнями водіїв, учасників ДТП, а отже є належним та допустимим доказом на підтвердження механізму ДТП та розмежування вини її учасників.

З огляду на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та підтвердження дотримання вимог положень цього Закону заподіювачем шкоди, обов`язком страхової компанії є виплата страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика щодо сум заподіяної матеріальної шкоди та шкоди життю і здоров`ю. Оскільки, в судовому засіданні з`ясовано та підтверджено, що саме дії водія автомобіля TOYOTA RAV-4 д/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2 були причиною зіткнення із автомобілем AUDI A3 д/н НОМЕР_1 і пошкодження його задньої частини та часткового пошкодження передньої частини при вторинному контакті із автомобілем RENAULT DASTER, обов`язком страхової компанії ТДВ «Експрес Страхування» є виплата страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика сум заподіяної матеріальної шкоди. З огляду на зазначене, судом визначено розмір матеріального збитку в результаті вторинного контакту автомобіля AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (без врахування відновлювального ремонту переднього бампера автомобіля) із ТДВ «Експрес Страхування» на користь власника пошкодженого автомобіля AUDI A3 як різниця визначеного матеріального збитку із сумою сплаченого страхового відшкодування (307 734,55 грн - 117 721,32 грн)=190 013,23 грн.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК України).

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП за участі транспортних засобів сторін, що мала місце 27 жовтня 2023 року о 23-10 год. у місті Києві по бул. Лесі Українки, 20 встановлена та в порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону).

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пункт 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Положення пункту 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначають, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Під час розгляду справи №757/50902/23-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_8 суд врахував висновок експерта №15195 від 24 січня 2024 року за результатами проведення експертного дослідження обставин ДТП, яким розмежовано відповідальність водіїв, а також вказано, що пошкодження переднього бампера автомобіля AUDI A3 сталося з вини водія транспортного засобу Audi А3, реєстраційний номер НОМЕР_11 - ОСОБА_8 , а пошкодження задньої та передньої частини автомобіля AUDI A3 (за мінусом переднього бампера), сталося з вини водія транспортного засобу Toyota RAV-4 HIBRID, реєстраційний номер НОМЕР_12 - ОСОБА_10 .

Щодо прийнятності вказаного висновку колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта №15195 від 24 січня 2024 року складено на замовлення позивачки, у ньому експерт власним підписом ствердив, що попереджений про відповідальність за завідомо неправильний висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. ст. 384, 385 КК України, та зазначив, що вказаний висновок підготовлено для подання для суду.

Висновки експерта №15195 від 24 січня 2024 року враховані Печерським районним судом м. Києва при прийнятті постанови від 30 січня 2024 року та не суперечать один одному, а тому правова позиція Верховного Суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц є нерелевантною до спірних правовідносин.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта про неврахування місцевим судом пояснень ОСОБА_2 оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, належним доказом відсутності повторного зіткнення автомобіля AUDI A3 є висновок експерта, а не пояснення учасника ДТП, який, до того ж, не був допитаний як свідок у справі.

Також є маніпулятивними доводи апелянта щодо неприйняття як доказу висновку експерта №15195 від 24 січня 2024 року у зв`язку з тим, що суд першої інстанції відмовив у відшкодуванні витрат на його складення. Вказаний висновок, як було заначено вище, підтверджує послідовність утворення пошкоджень автомобіля AUDI A3. Відповідно, оскільки вказаний висновок не містить інформації про ступінь пошкодження транспортних засобів і вартість завданих їм матеріальних пошкоджень, а поставлені експерту питання знаходяться за межами транспортно-товарознавчого дослідження, участь представника страховика не була необхідною при огляді автомобіля.

Враховуючи, що наданий позивачкою висновок експерта відповідач не спростував, клопотань щодо призначення судом експертного дослідження саме з питань доведення/спростування наявності/відсутності повторності зіткнення автомобілів не заявив, місцевий суд на підставі наявних у справі доказів, дійшов цілком обґрунтованого висновку про завдання транспортному засобу ОСОБА_1 пошкоджень задньої та передньої частини автомобіля AUDI A3(без врахування бампера), з вини ОСОБА_2 .

Відповідно до Звіту №71/00.06.24 від 25 червня 2024 року про оцінку вартості матеріального збитку в результаті вторинного контакту автомобіля AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (без врахування відновлювального ремонту переднього бампера автомобіля AUDI A3) складає 307 734,55 грн.

Враховуючи, що за фактом настання ДТП страховик ОСОБА_2 виплатив ОСОБА_1 , як власнику автомобіля AUDI A3 д/н НОМЕР_1 страхове відшкодування у розмірі 118 721,32 грн (з урахуванням транспортування пошкодженого автомобіля) лише в межах збитків заподіяних задній частині автомобіля, місцевий суд правомірно стягнув з відповідача різницю визначеного матеріального збитку із сумою сплаченого страхового відшкодування у сумі 190 013,23 грн в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту передньої частини автомобіля AUDI A3 (без врахування бампера).

При цьому, у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком (вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №757/22706/15-ц).

Оскільки при визначенні розміру страхового відшкодування, належного до стягнення ОСОБА_1 з ТДВ «Експрес Страхування» місцевий суд взяв до уваги дані Звіту №71/00.06.24 від 25 червня 2024 року яким визначено вартість матеріального збитку завданого позивачці, а не розмір реальних збитків понесених на відновлення пошкодженого транспортного засобу, які підтверджуються відповідними рахунками на оплату, відсутні підстави для зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ.

Також за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22 відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ (п. 148).

Оскільки під час розгляду справи та ухвалення судового рішення суд врахував як доказ звіт №71/00.06.24 від 25 червня 2024 року, витрати позивача за його проведення підлягали відшкодуванню за рахунок відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумаченню норм права на розсуд апелянта.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року апеляційний суд залишив без змін, а додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року відповідач окремо не оскаржує, відсутні підстави вважати його таким, що втратило силу.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» подану представником - адвокатом Опанасенком Богданом Юрійовичем - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2026 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова