Справа № 473/6373/25
"09" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
у грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 24 жовтня 2001 року він уклав з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, відповідно до якого придбав в останніх квартиру АДРЕСА_1 . В цей же день договір було зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь» за реєстр. №151.
Разом з тим, позивач зареєстрував право власності щодо придбаної квартири в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
При цьому, всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме: продавці передали позивачу належну їм квартиру, позивач прийняв її та сплатив за неї певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.
Проте, нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього.
Тому позивач ОСОБА_1 , враховуючи неможливість нотаріального посвідчення спірного договору на цей час, на підставі ст. 47 ЦК України 1963 року просив визнати договір купівлі-продажу дійсним в судовому порядку.
Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року відмовлено у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст.128 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем їх проживання, причину неявки суду не повідомили.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що 24 жовтня 2001 року він уклав з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, відповідно до якого придбав в останніх квартиру АДРЕСА_1 . В цей же день договір було зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь» за реєстр. №151.
Разом з тим, позивач зареєстрував право власності щодо придбаної квартири в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
При цьому, всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме: продавці передали позивачу належну їм квартиру, позивач прийняв її та сплатив за неї певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.
Проте, нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього.
Водночас, нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе (позивач зареєстрував право власності щодо придбаного майна, продавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.
При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).
З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.
Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що спірний договір підлягає визнанню дійсним.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 24 жовтня 2001 року на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь», про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №151, за яким ОСОБА_1 купив у ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан