Справа № 632/1436/25
провадження № 2-о/632/3/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"09" лютого 2026 р. м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библіва С.В., присяжних: Первушиної А.П. та Клюса В.Г., за участі секретаря судового засідання Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Златополі Лозівського району Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ОШБ АЙДАР), Златопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оголошення фізичної особи померлою

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ОШБ АЙДАР), померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бахмуті Донецької області.

В обґрунтування заяви зазначає, що вона є дружиною ОСОБА_2 , шлюб зареєстровано 21 квітня 2018 року. Її чоловік ОСОБА_2 був призваний на військову службу у 2022 році, яку проходив солдатом на посаді водія 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 у 2022 році поблизу АДРЕСА_1 . Брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії рф у Донецькій області, з метою виконання службових (бойових) завдань, був задіяний до виконання бойового завдання у м. Бахмут Донецької області. Зазначає, що виконуючи бойове завдання 09 листопада 2022 року ОСОБА_2 зник безвісті. За даним фактом на підставі наказу командира військової частини № НОМЕР_3 за № 1086 від 10.11.2022 року було проведено службове розслідування. Відповідно до висновків вказаного службового розслідування від 16.12.2022 року встановлено факт зникнення безвісти солдата, водія 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 09.11.2022 року. В той день вівся оборонний бій на позиції поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області, після закінчення бою з вказаної позиції він не повернувся. Причиною нещасного випадку стали обставини непереборної сили нанесення обстрілу збройними силами рф околиці м. Бахмут Донецької області. Фактів, що свідчать про наявність невиконання чи неналежного виконання солдатом ОСОБА_2 обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також події чи складу дисциплінарного проступку, адміністративного правопорушення чи злочину в його діях чи діях інших посадових осіб військової частини № НОМЕР_3 не встановлено.

Виходячи з наведених фактів, вбачається, що ОСОБА_2 , пропав безвісті за обставин, що дають підставу припускати його загибель під час виконання бойового завдання, після завдання противником обстрілу більше ніж шість місяців тому.

Відділенням поліції №1 Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області 06 січня 2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000008 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до тексту короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення слідує: «05.01.2023 року до ЧЧ ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області звернулася із заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з заявою про те, що її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовослужбовцем ЗСУ в/ч НОМЕР_1 під час виконання бойового завдання повязаного з обороною цілісності території України від російських загарбників, безвісті зник 09.11.2022 поблизу м. Бахмут Донецької області.). Наразі розшук триває.

Оголошення ОСОБА_2 померлим необхідно дружині для увіковічення пам`яті про чоловіка, реалізації права на оформлення спадщини та отримання виплат.

Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 28.08.2025 року відкрито провадження з розгляду заяви про встановлення факту смерті в порядку окремого провадження.

08.09.2025 року від представника відділу ДРАЦС надійшла заява про розгляд справи без участі представника на підставі чинного законодавства.

11.09.2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_5 надав заяву про розгляд справи без його участі.

18.09.2025 року від представника Міністерства оборони України надано заяву про розгляд справи без участі представника.

23.09.2025 року ухвалою суду відкладено розгляд заяви та витребувано низку документів з різних установ.

Розгляд справи кілька разів було відкладено з об`єктивних причин, а в останнє на 09.02.2026 року.

06.01.2026 року до суду надано пояснення від військової частини НОМЕР_1 , в якому підтверджується зникнення безвісті солдата ОСОБА_2 і представник не заперечує проти оголошення його померлим.

Заявниця не прибула до судового засідання проте надала заяву у телефонограмі про розгляд справи без її участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає.

Сторони до судового засідання не прибули, проте це відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи та наданих сторонами заяв.

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, вивчивши заяву про оголошення померлим особи, пояснення та заяви інших учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, витребувані документи та оцінивши надані докази, дійшов наступних висновків.

Заявниця ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серїї НОМЕР_4 , виданим Первомайським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Харківській області, актовий запис №44.(а.с.7).

Відповідно до сповіщення № 244 від 11.11.2022 року командира військової частини НОМЕР_1 , яке адресоване матері ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , її син, солдат ОСОБА_2 , водій 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 зник безвісті 09.11.2022 року у н.п. Бахмут Донецької області (а.с.10).

Згідно до Акту службового розслідування від 22.11.2022 року по факту зникнення безвісті солдата, водія 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 штурмової роти ОСОБА_2 встановлено певні факти та обставини. Зокрема, встановлено, що в районі населеного пункту Бахмут Донецької області з бойового завдання не повернувся водій 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 штурмової роти ОСОБА_2 . 09.11.2022 року, виконуючи бойовий наказ, в ході ведення бойових дій в районі н.п. Бахмут Донецької області під час організованого відходу на попередні позиції особового складу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 не зміг вийти до умовленої точки збору солдат ОСОБА_2 , на запити встановленими засобами зв`язку не відповідав. По цей час місцезнаходження даного військовослужбовця не встановлено. Відповідно до витягу із наказу №1211 від 16.12.2022 року командира військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування водія 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 штурмової роти солдата ОСОБА_2 вважати таким, що зник безвісті з 09.11.2022 року.

Також встановлено, що зникнення безвісті 09.11.2022 року солдата ОСОБА_2 сталося під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України під час відсічі агресії російських окупаційних військ, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та він не є особою, яка добровільно здалася в полон, самовільно залишив військову частину, місце служби або дезертирував.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 06.01.2023 року за ч. 1 ст. 115 КК України, відомості внесені за заявою від громадянки ОСОБА_3 щодо зникнення безвісті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту м. Бахмута Донецької області (а.с.11).

З відповіді УСЗН Златопільської міської ради Харківської області від 25.09.2025 року в Управління відсутня будь-яка інформація відносно ОСОБА_2 , на обліку він не перебував та не перебуває, будь-які допомоги не отримував та не отримує (а.с.74).

З відповіді відділення поліції №1 Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у розшуку як особа, зникла безвісті, до адміністративної відповідальності не притягався (а.с.76).

Згідно наданої інформації ГУ ДПС у Харківській області від 08.10.2025 року Абалову досі нараховуються військові виплати військовою частиною (а.с.85-88).

З відповіді ГУ ПФУ в Харківській області ОСОБА_2 не перебуває на обліку з отримання пенсії, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг. (а.с.90).

З відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 03.12.2025 року (а.с.98) встановлено, що до ОСОБА_5 не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування ОСОБА_2 у полоні, стану його здоров`я та місця утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Пунктом 3 частини 2 статті 293 ЦПК України установлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі №607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема, письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №607/1612/23 (провадження №61-6323св23).

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі №591/1461/19.

Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, яка загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошених громадянина померлим.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що існують обставини, що дають підстави припускати смерть такої особи, тобто, надані докази у своїй сукупності не свідчать про смерть ОСОБА_2 , а лише про обґрунтоване припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 розглянула, зокрема, питання щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Так, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020, принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Також у цій постанові ВП ВС наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).

Перевіривши, чи пройшов шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи (частина друга статті 46 ЦК України), суд встановив наступне:

Так як Наказ № 309 втратив чинність, слід керуватись Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженим Міністерством розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786. Відповідно до даного переліку, бойові дії в м. Бахмут Донецької області розпочалися 24 лютого 2022 року та закінчились 12.12.2023 року (підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І «Території активних бойових дій»). Починаючи з 13.12.2023 року цей населений пункт є тимчасово окупованим (пункт 2 розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України»).

При цьому судом взято до уваги, що як було встановлено службовим розслідуванням по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , після ворожого обстрілу в районі н.п. Бахмут Донецької області під час організованого відходу на попередні позиції особового складу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 він не зміг вийти до умовленої точки збору, на запити встановленими засобами зв`язку не відповідав.

З урахуванням наведеного, шестимісячний строк для звернення до суду має відраховуватися із цієї дати 13.12.2023 року, наступної після закінчення бойових дій.

Заявниця звернулася до суду із заявою у серпні 2025 року, тож на момент звернення заявниці до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.

Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , проте дають підстави для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, що підтверджені цими доказами. Наявні в справі докази не містять жодних суперечностей щодо обставин можливої загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 та надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання ним обов`язків військової служби. Будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 живий, перебуває у полоні, виїхав за межі України тощо, у матеріалах даної цивільної справи відсутні.

Верховний Суд у своїх численних рішеннях послідовно підтримує можливість оголошення особи померлою за наявності сукупності обставин, які дають підстави припускати її загибель або смерть.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 25 травня 2020 року у справі № 756/11546/18 (провадження № 61-279св19) було зазначено, що для оголошення фізичної особи померлою необхідно встановити не тільки факт відсутності відомостей про її місцеперебування, а й наявність обставин, які загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд повинен дослідити всі обставини зникнення особи, а також вжиті заходи щодо її розшуку, і оцінити їх у сукупності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 757/23011/17-ц (провадження № 61-12499св19), де наголошувалося, що суду необхідно встановити неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи, та існування обставин, що об`єктивно дають підстави вважати, що особа загинула або померла.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, суд доходить до висновку, що матеріалами справи доведений той факт, що в межах м. Бахмута Донецької області, військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісті. На думку суду, надані заявницею та витребувані судом докази є належними, допустимими, доводять відповідні обставини та є достатніми. Відтак, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, тому наявні підстави для її задоволення. Оскільки днем зникнення безвісти та ймовірної смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є 09.11.2022 року, суд доходить висновку про оголошення його померлим з цього дня.

Оголошення померлим ОСОБА_2 необхідно заявниці, як дружині, для отримання свідоцтва про смерть, увіковічення пам`яті чоловіка та оформлення грошової допомоги.

При цьому, суд роз`яснює заявниці, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 247, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Златополя (колишній Первомайський) Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_5 , померлим під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у складі військової частиниви № НОМЕР_1 в населеному пункті Бахмут Донецької області, Україна.

Вірогідною датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, адреса: 03168, м. Київ-168, проспект Повітряних сил України, 6, .

Заінтересована особа: Військова частина № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ОШБ АЙДАР), код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Заінтересована особа: Златопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: 64102, Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль, м-н., б.35, .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 .

Повний текст рішення виготовлено 11.02.2026 року.

Суддя: С. В. Библів

Присяжний 1

Присяжний 2