У Х В А Л А

10 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 990SCCV/32/26

провадження № 61-54вп26

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Меламеда Вадима Борисовича про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Міністерство закордонних справ України, Державна міграційна служба України,

ВСТАНОВИВ:

3 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Меламед В. Б. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із клопотанням про визначення підсудності справи за заявою

ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення

в порядку частини другої статті 316 ЦПК України.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є громадянином України.

05 грудня 1995 року виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, в якій на даний час проживає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Тлумачення зазначеної норми процесуального закону дає підстави для висновку, що Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, виключно за заявою громадянина України, який проживає за її межами.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка;

9) посвідчення члена екіпажу;10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Визначених у зазначеній статті документів матеріали клопотання не містять. Водночас долучена до клопотання копія паспорта для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 7 вересня 1995 року, строк дії якого закінчився, не є тим документом, що підтверджує громадянство України, у розумінні положень статті 5 зазначеного Закону.

Крім того, представником заявника не надано доказів проживання ОСОБА_1 на території Держави Ізраїль станом на день подання клопотання.

Варто звернути увагу, що долучена до клопотання копія посвідчення особи, яке видано Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль 01 грудня

2013 року, не підтверджує стверджувальну представником обставину, а саме проживання ОСОБА_1 за межами України, оскільки посвідчення було дійсне до 26 листопада 2023 року.

Зазначене унеможливлює застосування Верховним Судом положень частини другої статті 316 ЦПК України та задоволення клопотання про визначення підсудності цієї справи.

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року

у справі № 202/5266/24 (провадження № 61-13550св24) зазначено, що відповідно до приписів статті 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Керуючись статтею 316 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Меламеда Вадима Борисовича про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Міністерство закордонних справ України, Державна міграційна служба України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко