Справа № 692/64/26
Провадження № 2/692/275/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Драбів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтовує тим, що 08.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем у електронній формі був укладений Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1166597, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 3000грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та у терміни, визначені договором.

Товариство свої зобов`язання виконало у повному обсязі. Відповідач не виконав зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором.

21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 21062024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1166597 від 08.12.2023.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 14747,99 грн., а саме:

- 2999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 11748,00 грн. заборгованість за процентами.

Вказує, що відповідачу було направлену досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.

Зазначає інформацію про попередні витрати: судовий збір 2422,40грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 8000,00грн.

Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1166597 від 08.12.2023 у загальному розмірі 14747,99 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 8000,00 грн. витрат на правову допомогу, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача також клопотав про витребування доказів у АТ «Райффайзен Банк».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 20.01.2026 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано інформацію у АТ «Райффайзен Банк», про яку клопотав позивач.

Від відповідача ОСОБА_1 до відкриття провадження через систему Електронний суд 19.01.2026 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважав позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Вказав, що позивач не надав доказів фактичного перерахування відповідачу коштів та їх отримання. Щодо укладення договору вважав недоведеним волевиявлення саме відповідача на укладення договору, оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази того, що номер телефону, на який надсилався одноразовий ідентифікатор, належав саме відповідачу; електронні дії були вчинені безпосередньо відповідачем; надано технічні логи, IP-адреси, дані пристрою тощо. Також вказав, що у разі встановлення судом існування зобов`язання розмір заборгованості є явно неспівмірним оскільки сума процентів майже у 4 рази перевищує суму основного боргу. Зазначив, що відступлення права вимоги не створює зобов`язання автоматично та не звільняє позивача від обов`язку довести первісне виникнення боргу. Вважав заявлений розмір витрат на правову допомогу - 8000,00 грн. завищеним. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У разі, якщо суд дійде висновку про наявність зобов`язання, зменшити розмір заявленої заборгованості до розумних меж, виключивши неспівмірні проценти та витрати.

22.01.2026 від представника позивача надійшла відповідь відзив, у якій той вказав, що позивач вважає аргументи відповідача у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання за кредитним договором.

Вказав, що 08.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким товариство зобов`язання виконало про що долучено лист ТОВ «Пейтек» про перерахування коштів, який має необхідні реквізити та може вважатись первинним документом. Згідно кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 . ТОВ ««Селфі Кредит» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Зазначив, що кредитор не отримує повні реквізити банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. У зв`язку з чим вищезазначене повідомлення не містить повних реквізитів банківської картки.

Щодо укладення кредитного договору вказав, що ТОВ «Селфі Кредит» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді SMS-повідомлення на номер телефону відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору № 1166597 від 08.12.2023, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір № 1166597 від 08.12.2023 є укладеним в електронній формі. При укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Зазначив, що без отримання SMS-повідомлення на номер телефону Відповідача, який був вказаний ним в кредитному договорі, та на який йому прийшов одноразовий ідентифікатор, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт ТОВ «Селфі Кредит», договір між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» не був би укладений.

Щодо розміру заборгованості вказав, що строк позики становить 360 днів, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості, який містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Вказав, що відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості власного розрахунку такої заборгованості не надав. Вказав, що відсотки нараховані за умовами кредитування є правомірними. Відповідач відповідно до наданого розрахунку не вніс платежу, щодо погашення заборгованості, а тому сума нарахованих відсотків була залишена незмінною відповідно стандартної (базової) ставки за умовами кредитного договору. У зв`язку із відсутністю платежів і утворилася заборгованість за кредитним договором.

Зазначив, що на підтвердження відступлення прав вимоги товариством надано належні докази. Також вважав витрати позивача, понесені на професійну правничу допомогу розумними та доведеними.

10.02.2026 від АТ «Райффайзен Банк» надійшла запитувана інформація.

Заяв із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно Договору № 1166597 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», укладеного 08.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» (Товариство) та ОСОБА_1 (споживач), товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сторони погодили істотні умови договору, зокрема суму кредиту: 3000,00 грн. (п. 1.3). Строк кредиту: 360 днів з періодичністю сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору (п. 1.4). Тип процентної ставки: фіксована (п. 1.5). Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день (1.5.1), також пунктом 1.5.2 передбачено умови застосування зниженої процентної ставки 0,01% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає: за стандартною ставкою: 47541,10% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки: 9313,47% річних (п. 1.7). Орієнтовна загальна вартість кредиту складає: за стандартною ставкою: 26760,00грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки: 24789,00грн. (п. 1.8). Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної кратки № НОМЕР_1 (п. 2.1).

Згідно п. 4.4 Договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені та інші платежі, передбачені договором.

Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р872 08.12.2023 о 16:26:29.

Додатком № 1 до вказаного договору є графік платежів, відповідно до якого дата видачі кредиту: 08.12.2023, дата платежу: з 07.01.2024 по 02.12.2024. Кількість днів у розрахунковому періоді: Х та 12 періодів по 30 днів (всього 360), чиста сума кредиту/ сума платежу за розрахунковий період: 3000,00грн. та 24789,00грн., сума кредиту за договором/ погашення суми кредиту: 3000,00грн. та 3000,00грн., проценти за користування кредитом: 21789,00 грн., реальна річна процентна ставка: 9313,47 %, загальна вартість кредиту: 24789,00 грн. Вказано, що якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде розраховано за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 1980,00 грн., а загальна сума розмірів платежів, що зазначена в Графіку платежів буде мати наступні значення: усього сума платежів за розрахунковий період складе: 26760,00 грн., усього сума процентів за користування кредитом складе: 23760,00 грн., реальна річна процентна ставка складе: 47541,10 %, загальна вартість кредиту складе: 26760,00грн. Графік підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р872 08.12.2023 о 16:26:29.

Згідно Паспорту споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р872 08.12.2023 о 16:26:29, він містить умови кредиту, які відповідають таким умовам, вказаним у Договорі № 1166597 від 08.12.2023 та Графіку платежів.

Згідно інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг, підписаного ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р872 08.12.2023, ОСОБА_1 погодився надати персональні дані третіх осіб з метою інформування про необхідність виконання ним зобов`язань під час укладення Договору про надання споживчого кредиту № 1166597 від 08.12.2023.

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Селфі Кредит», б/н, (без зазначення дати та номера), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір 1166597 від 08.12.2023, ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт договору позичальником (підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Р872, час відправки ідентифікатора позичальнику: 08.12.2023, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: 41.

Згідно повідомлення ТОВ «Пейтек» № 71 від 20.10.2025, адресованого ТОВ «Селфі Кредит», 08.12.2023 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 3000,00грн., банк-еквайр АТ ПУМБ, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 460556.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» за Договором № 1166597 від 08.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 21.06.2024, позичальник ОСОБА_1 , розрахунок виконано за період з 08.12.2023 по 21.06.2024. У період з 08.12.2023 по 25.01.2024 статус кредиту - активний, з 26.01.2024 по 21.06.2024 - прострочений. 08.12.2023 нараховано тіло кредиту у розмірі 3000,00грн.

У період з 08.12.2023 по 26.12.2023 щоденно нараховувались відсотки за користування у розмірі 0,3 грн. З 27.12.2023 по 21.06.2024 щоденно нараховувались відсотки за користування у розмірі 66,00 грн. 26.12.2023 сплачено кошти у розмірі 5,71 грн., з яких 0,01грн. враховано як тіло кредиту та 5,70грн. - як відсотки, у зв`язку з чим з 26.12.2023 тіло кредиту у розрахунку зменшено з 3000,00 грн. до 2999,99грн. Станом на дату завершення розрахунку нараховано всього: тіло кредиту: 3000,00 грн., проценти: 11753,70 грн., оплат: 5,71 грн. До сплати всього: тіло кредиту: 2999,99 грн., проценти: 11747,99 грн.

Відповідно до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор), фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).

Відповідно до копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 21.06.2024 до Договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 21.06.2024. Кількість боржників: 9817. Загальна сума заборгованості: 359218126,24 грн.

Згідно копії платіжної інструкції № 3392 від 21.06.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» переказав на рахунок ТОВ «Селфі Кредит» кошти у сумі 2479762,78 грн. як плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024. Без ПДВ.

Згідно копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024, за № 8848 вказано ПІБ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , номер кредитного договору: 1166597 від 08.12.2023, дата закінчення договору: 02.12.2024, залишок по тілу кредиту: 2999,99 грн., залишок по відсотках 11748,00 грн., загальна сума заборгованості: 14747,99 грн.

Відповідно до копії Досудової вимоги «ФК «Кредит-Капітал» вих. № 5709/134 від 12.01.2026, вона адресована ОСОБА_1 , стосується заборгованості за кредитним договором № 1166597 від 08.12.2023, укладеного з ТОВ «Селфі Кредит», у загальному розмірі 14747,99 грн. та містить повідомлення про відступлення прав вимоги від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з зазначенням рахунку для погашення кредитної заборгованості.

Згідно повідомлення АТ «Раффайзен Банк» № 81-15-9/2128-БТ від 04.02.2026 банківська картка № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Згідно Додатку до вх. №81-15-9/2128-БТ - виписки про рух коштів за період з 08.12.2023 по 09.12.2023, сформованої 03.06.2026, вбачається операція - дата списання 09.12.2023, дата транзакції: 08.12.2023, з безготівкового зарахування коштів у розмірі 3000,00 грн., місце: FUIB Money Transfer.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти (частина перша, друга статті 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір

Відповідно до положень ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно положень ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація здійснюється з використанням засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації. Згідно положень ст. 1 вказаного Закону автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних, електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи; ідентифікація особи - процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-82 ЦПК.

Згідно пункту 81 Постанови Великої Палата Верховного суду від 18.03.2020 року по справі № 129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Завдання суду - встановити чи мав місце факт. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п 11. Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, вказує, що Кредитний договір № 1166597 від 08.12.2023 було укладено в електронній формі в ІТС Товариства та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, надісланим у виді СМС-повідомлення на номер телефону відповідача.

Відповідач вказує, що позивачем на підтвердження вимог не надано належних доказів що підтверджують факт отримання грошових коштів, доказів на підтвердження волевиявлення відповідача на укладення договору (зокрема, що належності номера телефону) та вказує на обов`язок позивача довести первісне виникнення боргу.

Додані матеріали (кредитний договір з додатком, паспорт споживчого кредиту) містять відомості про їх підписання одноразовим ідентифікатором Р872, який було направлено на фінансовий номер .

Суд звертає увагу, що закріплення номера мобільного телефону за абонентом(або ідентифікація/персоніфікація) в Україні не є обов`язковою процедурою, проте є можливою, зокрема, у разі звернення через мобільний застосунок, з відповідним паспортом у магазині мобільного зв`язку чи за допомогою порталу «Дія».

Відповідач, заперечуючи проти позову, не заперечує належність йому номера мобільного телефону НОМЕР_4 , отримання СМС повідомлення з одноразовим ідентифікатором та підписання кредитного договору з додатками, лише вказує на відсутність у матеріалах справи доказів належності йому вказаного номера телефону. Сам же відповідач жодних доказів того, що вказаний номер йому не належав (не належить) не надає.

Також суд звертає увагу на наявність особистих та ідентифікацій даних відповідача ОСОБА_1 у кредитному договорі, при цьому відповідач, заперечуючи проти позову, наявність таких особистих даних жодним чином не обґрунтовує, не зазначає, що вказаний кредитний договір було укладено третіми особами шляхом вчинення дій з використанням особистих даних відповідача, що призвело до отримання кредитних коштів не відповідачем. До правоохоронних органів з відповідним повідомленням ОСОБА_1 не звертався.

Наданими матеріалами підтверджено належність банківської карки, на яку було перераховано кредитні кошти у відповідності до умов кредитного договору 1166597 від 08.12.2023, - ОСОБА_1 та перерахування відповідачу 08.12.2023 кредитних коштів у розмірі 3000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2023 було внесено кошти у якості погашення кредиту у розмірі 5,71 грн., внаслідок чого було зменшено розмір тіла кредиту на 0,01 грн. та зараховано решту коштів як оплату відсотків, що свідчить про вчинення дій, спрямованих на фактичне визнання договірних правовідносин і відповідачем жодних заперечень, що такі дії вчинялись не ним, не надано.

Окрім того, суд звертає увагу на позицію відповідача, який у прохальній частині відзиву просить як відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, так і зменшити розмір заявленої заборгованості до розумних меж, виключивши неспівмірні витрати та проценти у разі, якщо суд дійде висновку про наявність зобов`язання, що є суперечливою поведінкою, оскільки свідчить про фактичне визнання відповідачем існування кредитних правовідносин та наявність заборгованості.

Тому суд оцінює доводи відповідача критично як такі, що спрямовані на ухилення від встановленої договором та законом відповідальності.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню, на що вказала Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.11.2018 по справі № 2-1383/2010.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, надав ряд доказів, які є чіткими, логічними та послідовними та свідчать про правомірність правочину. Натомість відповідач, в порушення принципу змагальності, доказів на спростування правомірності правочину не надав, його заперечення у цій частині є голослівними, не підкріплені належними і допустимими доказами та зводяться виключно до незгоди з позовними вимогами.

ОСОБА_1 усунувся від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками. Позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідачем власного контр розрахунку не надано, хоча й вказано про не співмірність заборгованості. Проте, розмір заборгованості належним чином обґрутовано позивачем і її розрахунок відповідає умовам кредитного договору. Тому суд погоджується з вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 1166597 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 08.12.2023 у розмірі, про який просить позивач: 14747,99грн., що включає в себе 2999,99грн. заборгованості за тілом кредиту та 11748,00грн. заборгованості за процентами.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено повністю то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2662,40грн.

Стороною позивача заявлено до відшкодування 8000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.

На підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу надано копію договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Апологет», предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.3 цього договору вартість наданих послуг правничої допомоги за одну послугу складає 8000,00грн. без ПДВ.

Додатком до даного договору є Акт № 1227 наданих послуг від 12.01.2026, де розмір послуги з правничої допомоги щодо боржника ОСОБА_1 за договором № 1166597 від 08.12.2023 визначено у розмірі 8000,00 грн.

Згідно детального опису наданих послуг до акту № 1227 від 12.01.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 визначено перелік послуг щодо боржника ОСОБА_1 за договором № 1166597 та витрачений АО «Апологет» на надання послуг час.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконани хробіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Договором № 0107 визначено вартість наданих послуг у розмірі 8000,00грн., проте не вказано складові такої вартості та не визначено перелік і розмір послуг, пов`язаних з наданням правової допомоги. У детальному описі визначено перелік наданих послуг, зокрема, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, на що витрачено 2:00год. та складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, на що витрачено 3:30год.

Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладно, вказаний позов було подано шляхом його направлення через систему «Електронний суд», а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаного переліку.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 551, 610, 626, 628, 629, 634, 638, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 77-78, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за кредитним договором № 1166597від 08.12.2023 у розмірі 14 747,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () судові витрати в розмірі 2662,40 грн.

Вимогу про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.О. Левченко