УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 755/18517/24 (4-с/755/10/25)

провадження № 61-13742ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановський Борис Вікторович, ОСОБА_2 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи: головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) Барановський Б. В., ОСОБА_2 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання, у якій просив:

- визнати незаконними дії державного виконавця при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів при примусовому виконанні судового наказу

№ 755/16674/18, виданого 08 листопада 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва;

- зобов`язати державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в провадженні якого перебуває ВП № НОМЕР_1 провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів

на користь ОСОБА_2 на утримання дітей із розрахунку 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;

- визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 18 жовтня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня

2025 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

06 листопада 2025 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 вересня 2025 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року і ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року, касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику докази надсилання копії касаційної скарги ОСОБА_2 з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху заявник направив на адресу суду матеріали на усунення недоліків, з яких вбачається, що недоліки касаційної скарги заявником усунуто.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 підставами касаційного оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 755/18517/24 (4-с/755/10/25).

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції

з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу

в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська