Справа № 194/207/21
Номер провадження № 6/194/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів,-

В с т а н о в и в :

У провадження Тернівського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання судового наказу №194/207/21 від 26 лютого 2021 року, виданого Тернівським міським судом, про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 15.01.2026 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , третя особа: Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Судове засідання призначено на 15-30 год. 26 січня 2026 року.

Також, заявником ОСОБА_1 19.01.2026 року подане клопотання про зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій остання просить зупинити виконання судового наказу від 26 лютого 2021 року у справі №194/207/21, виданого Тернівським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття до розгляду по суті її про визнання судового наказу №194/207/21 від 26 лютого 2021 року, виданого Тернівським міським судом, про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню.

Клопотання про зупинення виконавчого провадження мотивовано тим, що 02 листопада 2025 року вона звернулася до державної виконавчої служби про припинення стягнення аліментів та отримала відмову. Однак через бездіяльність стягувача вона і в подальшому повинна сплачувати аліменти, хоча останній власноруч склав в присутності працівників служби у справах дітей Тернівського міського виконкому заяву про відмову від місця проживання доньки разом з ним і що він не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Таким чином, донька мешкає з 20.10.2025 року разом з нею в м. Павлоград, однак вона сплачує аліменти на її утримання, хоча для неї це є надмірним тягарем.

Розглядаючи дане клопотання суд приходить до наступних висновків.

Так, Тернівським міським судом Дніпропетровської області у справі №194/207/21 винесено судовий наказ, яким постановлено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.Судовий наказ набрав чинності 26 лютого 2021 року та судом не переглядався.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року у справі №194/979/19, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до повноліття дитини, які стягнуто рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року по цивільній справі № 194/74/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відкликано з виконання виконавчий лист № 194/74/16-ц, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 15.08.2019 року.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року у справі №194/1014/19, визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішення набрало законної сили 15.08.2019 року.

Постановою головного державного виконавця Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шапкун Ю.В. 2503.2021 року відкрито виконавче провадження за судовим наказом №194/207/21 від 26 лютого 2021 року, виданого Тернівським міським судом.

В заяві про визнання судового наказу №194/207/21 від 26 лютого 2021 року, виданого Тернівським міським судом, про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_2 . Тернівським міським судом Дніпропетровської області у справі №194/207/21 винесено судовий наказ, яким постановлено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.ОСОБА_2 власноруч склав в присутності працівників служби у справах дітей Тернівського міського виконкому заяву про відмову від місця проживання доньки разом з ним і що він не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Донька мешкає з 20.10.2025 року разом з нею в м. Павлоград, однак вона сплачує аліменти на її утримання. Просить визнати судовий наказ від 26 лютого 2021 року у справі №194/207/21, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття до розгляду по суті її про визнання судового наказу №194/207/21 від 26 лютого 2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно підпункту 17.3 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України, до розгляду судом заяви про виправлення помилки у виконавчому документі та/або визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд має право витребувати виконавчий документ і зупинити виконання за виконавчим документом.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до Принципів попередніх і забезпечувальних (охоронних) заходів у міжнародному цивільному процесі Міжнародної Асоціації процесуального права, «попередні і забезпечувальні заходи мають дві принципові цілі у цивільних спорах: а) збереження існуючого status quo до вирішення спору по суті; б) збереження активів, за рахунок яких остаточне судове рішення може бути виконано.

Відповідно до Правила 17.1 «Попередні заходи та охоронні заходи», що закріплено у Правилах міжнародного цивільного процесу ALI/UNIDROIT, суд може вжити попередній захід для того, щоб обмежити поведінку сторони чи іншої особи або змусити її до поведінки у випадках, коли необхідно зберегти можливість надання ефективного засобу судового захисту до ухвалення остаточного судового рішення або ж для того, щоб підтримати або іншим чином врегулювати існуючу ситуацію (status quo).

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

В ухвалі Верховного Суду у справі № 2-664/11 від 27 лютого 2025 року викладена наступна правова позиція.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення таких прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Вирішуючи питання про зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо цього; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом і предметом вимоги.

Згідно ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Між тим, за змістом клопотання про зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини судом враховується, що предметом є зупинення стягнення коштів на утримання малолітньої дитини, при цьому заявник не навів достатніх підстав для зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини, враховуючи інтереси дитини та визначення місця проживання останньої разом з батьком та не укладення договору про зміну місця проживання дитини разом з матір`ю за спільною згодою батьків та самої дитини, яка досягла дванадцятирічного віку.

А також судом враховується, що якщо батьки та дитина дійшли спільної згоди про визначення місця проживання дитини разом з батьком як зазначає заявник, тому стягувач не позбавлений можливості добровільно припинити стягнення аліментів за виконавчим листом.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо цього; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо, суд вважає, що клопотання про зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання дитини не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 432 ЦПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження про стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 20 січня 2026 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін