РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Майстренка О.М., за участі секретаря судового засідання Крикуна І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі - позивач) звернулось із позовом до Солом`янського районного суду міста Києва до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 153 234,96 грн.

У позові позивач посилався на те, що 30.04.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 4611012 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач кредит у сумі 29900 грн., строком на 360 днів. Процентна ставка встановлена у розмірі 1,5% за 1 (один) день у межах строку кредиту.

Вказаний договір укладений між сторонами в електронному вигляді. Кошти були зараховані на платіжну картку відповідача.

Через невиконання своїх обов`язків, зазначених в даному договорі, у відповідача виникла заборгованість. Так за договором № 4611012 від 30.04.2024 року у період з 30.04.2024 року по 31.03.2025 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 112122,50 грн.

31 березня 2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу

№ 31-1/03/2025 за плату відступило, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача.

За договором № 4611012 від 30.04.2024 загальна сума заборгованості склала 156972,47 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 29899,97 грн., заборгованості за процентами - 112122,50 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14950 грн.

Станом на дату укладання договору факторингу від 31.03.2025 № 31- 1/03/2025, строк дії договору № 4611012 від 30.04.2024 не закінчився. Позивачем з дати факторингу 31.03.2025 донараховано відсотки за (25 календарних днів) у сумі 11212,49 грн.

З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 153 234,96 грн., який складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 29899,97 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором - 112122,50 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими позивачем 11212,49 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, призначено справу до судового розгляду на 10.09.2025.

04 серпня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому остання просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач вказала, що на її думку позивачем не надано доказів переходу йому права вимоги. Також не доведено, що відповідач уклала договір саме на умовах у кредитному договорі № 4611012 від 30.04.2024 та не надано доказів перерахування відповідачу коштів за вказаним кредитним договором. Крім того відповідач вказала, що проценти за користування договором були нараховані всупереч приписам Закону України «Про споживче кредитування».

У судове засідання призначене на 10.09.2025 сторони не з`явились, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Розгляд справи було відкладено на 11.11.2025.

11 листопада 2025 року сторони не з`явились у судове засідання, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.11.2025 повторно витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази, а саме інформацію, чи належала відповідачу платіжна картка на яку були зараховані кошти за договору № 4611012 від 30.04.2024, а також чи були зараховані кошти в сумі 29900 грн. зараховані на банківську картку належну відповідачу.

У зв`язку із витребуванням доказів розгляд справи у судовому засідання було відкладено на 21.01.2026.

25 грудня 2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла витребувана інформація.

21 січня 2026 року представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі,

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судової повістки до особистого кабінету у підсистемі «Електронний суд».

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив обставини та дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 30.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 4611012 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 29900 грн., строком на 360 днів. Процентна ставка стандартна встановлена у розмірі 1,5 % за 1 (один) день у межах строку кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 191 360 грн, загальні витрати за кредитом - 161 460 грн.

Зазначені умови також відображені у паспорті споживчого кредиту до вказаного договору.

Вказаний договір укладений між сторонами в електронному вигляді. Відповідачем підписано договір за допомогою одноразового ідентифікатора 24941, що відображено у договорі.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується копією квитанції про електронний переказ та відповіддю АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на запит суду.

Так у листі АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 07.12.2025 вказано, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_2 і на вказану карту електронним переказом 30.04.2024 було зарахування коштів 29900 грн.

Із розрахунку заборгованості, який складений первісним кредитором вбачається, що відповідач сплатила на погашення кредиту 38570,44 грн.

Також судом встановлено, що 31.03.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 31-1/03/2025 за плату відступило, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором № 4611012 від 30.04.2024.

Станом на дату відступлення право вимоги загальна сума заборгованості склала

156972,47 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 29899,97 грн., заборгованості за процентами - 112122,50 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14950 грн.

Позивачем з дати укладення договору факторингу 31.03.2025 донараховано проценти за 25 днів у сумі 11212,49 грн.

З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 153 234,96 грн., який складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 29899,97 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором - 112122,50 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими позивачем 11212,49 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем.

Твердження відповідача щодо не підписання договору та не отримання коштів за кредитним договором, спростовуються матеріалами справи, зокрема вищенаведеним листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.12.2025.

Щодо твердження відповідача про відсутність факту переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача за договором № 4611012 від 30.04.2024, то відповідні твердження спростовуються копією договору факторингу від 31.03.2025 № 31-1/03/2025, копією платіжною інструкції від 31.03.2025 №6 про сплату коштів за договором факторингу у сумі 2 263 453,51 грн.

З огляду на вказане, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за сумою (тілом кредиту) у розмірі 29899,97 грн. підлягають задоволенню.

Щодо нарахування процентів за користування кредитом, суд зазначає таке.

У п.п. 4,5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

протягом перших 120 днів (тобто з 24.12.2023 по 22.04.2024) - 2,5 %;

протягом наступних 120 днів (тобто з 23.04.2024 по 21.08.2024) - 1,5 %.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Строк кредитування за договором № 4611012 від 30.04.2024 становить 360 днів.

Як зазначалося вище, позивач за період з 30.04.2024 по 25.04.2025 застосував процентну ставку - 1,5%, що становить 448,49 грн в день.

Водночас відповідно до наведених вище приписів законодавства проценти за користування кредитними коштами мають нараховуватися таким чином:

- за період 30.04.2024 по 21.08.2024 (114 днів) за ставкою 1,5 %, що становить 51127,86 грн (448,49 грн * 114 днів);

- за період з 22.08.2024 по 24.04.2025 (246 днів) за ставкою 1 % (298,99 грн. в день), що становить 73551,54 грн (298,99 грн. х 246 днів).

Загальна сума процентів становить 124679,40 грн.

При цьому відповідач сплатила у погашення кредиту 38570,44 грн., що повинно бути враховано при розрахунку боргу по відсотках, тому заборгованість по відсотках повинна становити 86108,96 грн.

З огляду на зазначене, проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню за період строку кредитування з урахуванням їх обмеження максимальним розміром денної процентної ставки, встановленим ч. 5 ст. 8, а також п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та з урахуванням платежів проведених відповідачем, що становить 86108,96 грн.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 116008,93 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 29899,97 грн., сума прострочених платежів за процентами - 86108,96 грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, то вимоги позивача в частині стягнення судових витрат підлягають задоволенню пропорційно задоволенню позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Пропорційно до частини задоволених позовних вимог (75,71%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1833,99 грн. судового збору за подання позову.

Також позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд враховує, що справа не становить значної складності, об`єм наданої правничої допомоги не є значним, вимоги задоволенні частково, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

Керуючись викладеним та ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України суд,

ухвали:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»» заборгованість за договором

№ 4611012 від 30.04.2024 у сумі 116 008 гривень 93 копійки та судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 1833 гривні 99 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», код за , місцезнаходження: 03045, місто Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщ. 2;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. Майстренко