Провадження 2/193/43/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 січня 2026 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Кащука Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Губи О.А.,

представника позивача Мудраченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до Софіївської селищної ради, третя особа: Софіївське відділення КП "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" ДОР, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

22.09.2025 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду через свого представника ОСОБА_1 з вказаним позовом до відповідача Софіївської селищної ради, в обґрунтування якого вказав, що на весні 2004 року вони з дружиною купили по домашній угоді у ОСОБА_3 , жительки с. Петрове Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області занедбаний житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зазначає, що в подальшому оселившись в будинок вони за власні кошти та власними силами з дружиною зробили в ньому ремонт, відремонтували господарчі споруди, завели власне господарство, тримали корову, розводили птицю, вирощували продукти харчування на присадибній ділянці домоволодіння, сплачували земельний податок.

Стверджує, що ним 16.08.2004 р. укладено договір про надання послуг з газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно якого він користується газом та сплачує кошти за доставку газу та сам природній газ. В 2006 році проведено водопостачання до житлового будинку. Крім цього позивачем сплачуються послуги за постачання електроенергії, води.

В данному житловому будинку у позивача з дружиною виросла донька: ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за вказаною адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Звертає увагу суду що з моменту вселення в будинок і до теперішнього часу, крім позивача цим будинком ніхто не користувався і він є єдиним хто на цей час утримує домоволодіння у сфері свого фактичного впливу. Житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на не приватизованій присадибній земельній ділянці розміром 0,68 га, що підтверджується обліковими картками об`єкта погосподарського обліку за періоди з 2000 по 2015 р.р.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, з 2004 року по теперішній час, тобто на протязі часу що перевищує десять років, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє домоволодінням АДРЕСА_1 , що відповідно до положення ст. 344 Цивільного кодексу України свідчить про набуття ним права власності на цей об`єкт нерухомості за набувальною давністю.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

25.09.2025 за ухвалою судді провадження у цивільній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.89).

Ухвалою суду від 23.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.107).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач Софіївська селищна рада Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання повноважного представника не направила, згідно поданої заяви проти позову не заперечує.

Третя особа без самостійних вимог Софіївське відділення КП "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" явку свого представника у судове засідання не забезпечила, згідно поданої заяви проти позову не заперечує.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на весні 2004 року позивач з дружиною купили по домашній угоді у ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 , який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № б/н від 10.03.1993 р., видане на підставі розпорядження Софіївської райдержадміністрації №35 від 09.02.1993 року, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, довідкою Софіївського відділення КП «Криворізьке районе БТІ Дніпропетровської обласної ради (а.с.55-56). ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла (а.с.9).

Відповідно довідки Софіївського відділення коммунального підприємства «Криворізьке районе БТІ» Дніпропетровської обласної ради № 282/1 від 05 вересня 2025 року право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано станом на 31.12.2012 року на праві приватної власності за ОСОБА_7 (а.с.56).

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2025 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15.07.2025 року не зареєстровано (а.с.57).

Житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на не приватизованій присадибній земельній ділянці розміром 0,68 га, що підтверджується обліковими картками об`єкта погосподарського обліку за періоди з 2000 по 2015 р.р.. Житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно технічного паспорта загальною площею 78,3 кв.м., житловою 26,6 кв.м., вартістю 308400 гривень із господарськими спорудами: котельна пощею 6 кв.м.; сарай, площею 19,2 кв.м.; вхід у погріб, площею 11,3 кв.м.; сарай, площею 38,1 кв.м.; огорожа; хвіртка; ворота.

16.08.2004 р. позивачем укладено договір про надання послуг з газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно якого він користується газом та сплачує кошти за доставку газу та сам природній газ. В 2006 році проведено водопостачання до житлового будинку. З матеріалів справи убачається, що позивачем сплачуються послуги за постачання електроенергії, води (а.с.64-77)

Крім того, як встановлено судом з домової книги у вказаному житловому будинку проживають сім`я, яка складалась із трьох осіб: голова домогосподарства ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_8 та донька ОСОБА_5 (а.с.59-62).

Зазначені обставини підтверджуються: технічним паспортом будинку садибного типу від 02.11.2021 року, звітом про оцінку майна від 18.07.2025 року, довідками Софіївського відділення коммунального підприємства «Криворізьке районне БТІ» Дніпропетровської обласної ради № 247 від 04.11.2021 року та № 282/1 від 05.09.2025 року; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2025 року; копією довідки Софіївської селищної ради Криворізького району №46 від 28.10.2021 року; обліковими картками об`єкта погосподарського обліку за 2006 - 2015 р-р.; квитанціями про сплату за спожитий газ, доставку газу та плату за електроенергію; абонентними книжками користувача газом; договорами на газопостачання, договорами на надання послуг з водопостачання; виконавчими документами водопостачання; домовою книгою для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.02.1993 р.; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ..

Таким чином судовим розглядом встановлено, що з 2004 року по теперішній час, тобто на протязі часу що перевищує десять років, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє домоволодінням АДРЕСА_1 , що відповідно до положення ст. 344 Цивільного кодексу України свідчить про набуття позивачем права власності на цей об`єкт нерухомості за набувальною давністю.

IV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких є визнання права. Спосіб захисту порушеного права має бути ефективним, тобто у повній мірі відновити порушене право особи, а тому в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту відновить його порушене право на майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 4, 3 та ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18) роз`яснила, що набуття права власності на річ за набувальною давністю- це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК можливе лише за наявності усіх вказаних нижче умов у сукупності, а саме:

- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт;

- законність об`єкта володіння;

- добросовісність заволодіння чужим майном;

- відкритість володіння; безперервність володіння;

- сплив установлених строків володіння;

- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001.

Окрім того, викладена у ч.3 ст. 397 ЦК України презумпція добросовісності та правомірності фактичного володіння майном у комплексі з тими фактами, та протягом тривалого часу до позивача не пред`являлось будь-яких вимог про витребування вказаної будівлі та про оспорення правомірності і добросовісності володіння нею, з урахуванням визнання позову органом місцевого самоврядування (що вказує на те, що така нерухомість не набувала статусу безхазяйної речі згідно вимог ст. 335 ЦК України) - свідчить про добросовісність набуття позивачем чужого нерухомого майна - житлового будинку по АДРЕСА_1 .

За змістом положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд лише за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З наведених обставин суд вважає, що позивач ОСОБА_2 з 2004 року і до цього часу добросовісно, відкрито і безперервно, без будь-яких на то правових підстав володіє та користується вищевказаним житловим будинком, а тому поданий представником позивача позов про визнання за позивачем права власності на цей будинок за набувальною давністю, ґрунтується на законі, обгрунтований поданими доказами та підлягає задоволенню.

Вимогу про стягнення з відповідача судового збору, який позивач поніс при зверненні до суду з цим позовом, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст.76, 81, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, та ст.16,328,344 ЦК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до Софіївської селищної ради, третя особа: Софіївське відділення КП "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" ДОР, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності за набувальною давністю на будинок садибного типу АДРЕСА_1 , загальною площею 78,3 кв.м., житлова площа 26,6 кв.м., із господарськими спорудами: котельна, площею 6 кв.м.; сарай, площею 19,2 кв.м.; вхід у погріб, площею 11,3 кв.м.; сарай, площею 38,1 кв.м.; огорожа; хвіртка; ворота, вартістю, відповідно звіту про оцінку майна від 18 липня 2025 року, 308400,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Софіївська селищна рада Криворізького району Дніпропетровської області, ЄРДПОУ 04339669, Бульвар Шевченка, 19, сел. Софіївка, Криворізький район, Дніпропетровська область.

Третя особа: Софіївське відділенні КП "Криворізьке районне БТІ" ДОР, ЄРДПОУ 03341799, вул. Больнична,78/8, сел. Софіївка, Криворізький район, Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2026 року.

Суддя Д.А.Кащук