Справа № 333/7142/25
Провадження №2-о/333/18/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Районної адміністрації

ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування Ващук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), Військова частина НОМЕР_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_2 , в особі його представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба (управління) у справах дітей ЗМР по Комунарському району, про встановлення факту перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,на утриманні заявника.

Заява обґрунтована тим, що 10.08.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, остання змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_8 , 2020 року народження, та ОСОБА_9 , 2024 року народження. Окрім народжених у шлюбі дітей подружжя виховує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (доньку дружини від попереднього шлюбу).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2018 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_5 .

З 01.01.2025 року ОСОБА_4 зупинив перерахування коштів на утримання доньки у вигляді аліментів та не приймає участь у вихованні дитини.

Починаючи з січня 2025 року вся турбота щодо виховання та утримання ОСОБА_5 , 2015 року народження, покладена на заявника, який у повному обсязі забезпечує дитині належні житлово-побутові умови, виховання та матеріальне утримання.

Зважаючи на такі обставини, 01.04.2025 року подружжя ОСОБА_2 отримало статус багатодітної сім`ї.

Ухвалою суду від 12.08.2025 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження.

15.09.2025 року на адресу суду від заінтересованої особи ОСОБА_3 письмові пояснення по справі, в яких остання просила задовольнити заяву ОСОБА_2 , зазначивши, що останній утримує всю родину, в тому числі її дочку від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Біологічний батько останньої - ОСОБА_4 не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться її життям.

Ухвалою суду від 16.09.2025 року клопотання представника заявника ОСОБА_1 задоволено, а саме: залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи - ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 10.10.2025 року замінено у справі неналежну заінтересовану особу - Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району, на належну заінтересовану особу - Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування

Ухвалою суду від 10.12.2025 року клопотання представника заявника ОСОБА_1 задоволено, а саме: залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи - Військову частину НОМЕР_4 .

29.12.2025 року до суду від представника військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_10 надійшли заперечення, в який останній зазначив, що вимоги ОСОБА_2 вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

До заяви не додано жодних доказів того, що батько дитини ОСОБА_4 зупинив перерахування коштів на утримання спільної доньки у вигляді аліментів та взагалі не приймає участь у її вихованні та утриманні.

Факт отримання подружжя ОСОБА_2 статусу багатодітної родини не є належним доказом саме утримання ОСОБА_11 новим чоловіком її матері.

Майбутні свідчення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на їх думку, є зацікавленими, заздалегідь передбачуваними, необ`єктивними та неналежними в розумінні предмету заяви ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні будь-які документи з районної адміністрації ЗМР по Комунарському району, як органу опіки та піклування, яка повинна розглядати заяви та вирішувати питання подібного роду перед розглядом їх по суті в суді.

27.01.2026 року до суду від представника заявника ОСОБА_1 надійшла відповідь на заперечення військової частини НОМЕР_4 , в яких останній зазначив, що припинення ОСОБА_4 перерахування коштів на утримання спільної доньки у вигляді аліментів підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_15 , а також заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Отримавши статус багатодітної родини, батьки повністю підтвердили, що вся родина та зокрема ОСОБА_16 знаходяться на утриманні батька - заявника по справі.

Доводи заінтересованої особи щодо показань майбутніх свідків є виключно припущеннями, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не підтверджені жодними доказами у розумінні процесуального закону.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву про встановлення факту перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,на утриманні заявника, просив її задовольнити з підстав, наведених у ній. Додатково зазначив, що заяву подано з метою набуття права на демобілізацію ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_2 та заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності.

16.09.2025 року ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що 8 років тому ОСОБА_4 вигнав її разом з донькою з дому, і з того часу вони не підтримують жодних стосунків та не спілкуються.

Під час роботи ОСОБА_4 у ПАТ «Мотор Січ» аліменти на утримання дитини утримувалися із його заробітної плати. У період, коли він працював без офіційного працевлаштування, аліменти на утримання дитини не сплачувалися та не перераховувалися.

Донька ОСОБА_15 тривалий час не була зареєстрована за місцем проживання у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не надавав згоди на її реєстрацію. Згодом він погодився надати таку згоду за умови відкликання виконавчого листа з Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя, на що вона погодилася.

У червні 2025 року вона повторно звернулася до органів державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_5 .

Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування Ващук Н.Г. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_2 .

Представник військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_10 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності військової частини, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

За клопотанням представника заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 .

ОСОБА_12 повідомила, що її чоловік є хрещеним батьком ОСОБА_15 . Вона знайома з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 близько 11 років. Після того, як ОСОБА_22 почали зустрічатися з ОСОБА_23 , ОСОБА_15 майже одразу почала його називати батьком, він також називає її дочкою. Наразі ОСОБА_22 знаходиться у декретній відпустці, тому матеріальним забезпечення займається ОСОБА_23 .

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_22 та ОСОБА_4 , останній не підтримує жодних контактів ані з ОСОБА_22 , ані з ОСОБА_15 ; спілкування між ними відсутнє.

ОСОБА_4 був найкращим другом її чоловіка, але після того як він вигнав ОСОБА_22 із ОСОБА_15 з дому, будь-яке спілкування між ними припинено. У зв`язку з цим їй невідомо про теперішнє місце перебування ОСОБА_4 .

ОСОБА_18 пояснила, що з ОСОБА_20 вона познайомилася у 2000-2001 роках, після того як його мати, ОСОБА_24 , придбала будинок по сусідству з нею. Близько 2017 року ОСОБА_22 переїхала до будинку, де проживав ОСОБА_23 . Біологічного батька ОСОБА_15 вона ніколи не бачила; дівчинка батьком називає та сприймає виключно ОСОБА_23 . До закладу дошкільної освіти ОСОБА_15 водила ОСОБА_22 , оскільки ОСОБА_23 постійно працював.

ОСОБА_23 є турботливим батьком, не виокремлює ОСОБА_15 серед своїх рідних дітей та приділяє їй належну увагу. В літній період у дворі встановлюється басейн; ОСОБА_23 облаштував бетонну доріжку для того, щоб ОСОБА_15 могла кататися на електромобілі. Родина проживає в належних умовах, конфліктів чи сварок між ними вона жодного разу не чула.

ОСОБА_19 повідомила, що з ОСОБА_25 вона знайома, він раніше підтримував дружні стосунки з її сином та є його кумом. З ОСОБА_22 вона познайомилася після укладення останньою шлюбу з ОСОБА_26 . Із ОСОБА_23 вона познайомилася приблизно у грудні 2017 року, коли між ним та ОСОБА_22 склалися близькі стосунки.

ОСОБА_23 від самого початку ставився до ОСОБА_15 турботливо та з любов`ю, як до рідної дитини. У подальшому він однаково ставиться як до ОСОБА_15 , так і до своїх рідних дітей, приділяючи їй належну увагу, а інколи - навіть більше.

Біологічний батько з ОСОБА_15 не спілкується, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Про його теперішнє місце перебування їй невідомо; відомо тільки, що він виїхав із м. Запоріжжя.

Вислухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до такого.

Судом встановлено, що з 20.12.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2018 року у справі №336/6173/17 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_27 кошти (аліменти) на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей встановленого віку, починаючи з 01.11.2017р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2018 року у справі №336/782/18 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_27 , зареєстрований 20.12.2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №564, розірвано.

Згідно з довідкою Центрального ВДВС у м. Запоріжжі №128794/7 від 29.09.2025 року, ОСОБА_3 не отримує аліментів від ОСОБА_4 у період з 01.09.2024 року по 01.09.2025 року згідно з виконавчим листом №336/6173/17, виданого 02.02.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

26.06.2025 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шаровим В.М. винесено постанову про арешт коштів боржника, у зв`язку із заборгованістю у розмірі 18 137,50 грн.

Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №219 «Сонячний зайчик» при Департаменті освіти і науки територіального відділу освіти Комунарського району Запорізької міської ради від 31.05.2019 №27, батько дитини ОСОБА_5 участь у вихованні дитини не приймав. Не приводить і не забирає дитину з садочка; виховні заходи: батьківські збори, святкові ранки - не відвідує. Розумовим, психофізіологічним, фізичним станом дитини не цікавиться.

Як вбачається з довідки від 18.07.2025 №01-09/100 Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №150 «Маяк» Запорізької міської ради, ОСОБА_28 відвідувала ДНЗ «Маяк», групу Ромашка з 05.11.2019 до 31.05.2021. Під час відвідування дитиною дошкільного закладу, батько ОСОБА_4 участь у вихованні та зростанні дитини не приймав (батьківські збори не відвідував, дитину в заклад не приводив та не забирав).

Відповідно до довідки від 17.07.2025 рок №-1-22/133 виданої Запорізькою гімназією №70 Запорізької міської ради, ОСОБА_5 навчається у 5В класі. Батько неповнолітньої, ОСОБА_4 , за час навчання доньки жодного разу не з`явився в школі, батьківські збори не відвідував, шкільним життям ОСОБА_15 не цікавився, не брав участі у вихованні дитини.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеного державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Шаровим В.М. у виконавчому провадженні НОМЕР_8, станом на 14.01.2026 року ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 76 879,75 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2026 року у справі №336/8511/25 позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

10.08.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, остання змінила прізвище на - « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 .

Під час шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки №37 від 14.07.2025 року, виданої головою квартального комітету №19 ОСОБА_2 , до складу сім`ї входять: ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_5 (прийомна донька), ОСОБА_8 (син), ОСОБА_9 (донька).

Згідно з актом обстеження умов за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічні норми не порушено. В будинку наявні меблі та техніка для сну, відпочинку, приготування їжі, прання, зберігання речей та проведення довкілля. За вказаною адресою проживають: ОСОБА_2 (батько та вітчим), ОСОБА_3 (мати), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_8 (син), ОСОБА_9 (донька). Батьками створено належні умови для життя та розвитку дітей. Матеріальним забезпеченням родини займається бать/вітчим ОСОБА_2 .

Зі слів ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_5 , біологічний батько останньої ОСОБА_4 протягом останнього року не здійснює її утримання, а з дворічного віку дитини не підтримує з нею спілкування та не бере участі у її вихованні. ОСОБА_15 називає батьком та вважає своїм батьком ОСОБА_2 .

Відповідно до листа Відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, 13.10.2025 року та 17.10.2025 року спеціалістами відділу було здійснено виходи за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 , але потрапити до приміщення не вдалося у зв`язку з відсутність господарів вдома. Сусідка з квартири АДРЕСА_4 повідомила, що чоловік на ім`я ОСОБА_26 в квартирі АДРЕСА_5 не проживає. Було залишено виклик до відділу, але станом на 20.10.2025 року жодних дзвінків чи звернень до відділу не надходило.

Згідно з листом директора Запорізького міського центру соціальних служб Токарєвої Л. №3323/03-04 від 17.10.2025 року, за результатами проведеної бесіди з матір`ю не виникає заперечень щодо доцільності встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 малолітньої ОСОБА_5 .

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главами 1 та 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16 (провадження № 14-573цс19).

З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У даній справі заявник просив встановити факт перебування на його утриманні неповнолітньої дитини.

Метою встановлення факту заявник визначив можливість звільнення його від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23 (провадження № 61-5903св24), від 06 листопада 2024 року у справі № 468/1025/23 (провадження № 61-14070св23).

Факт перебування на утримані дітей особою, яка не є їхнім батьком, не може встановлюватись у безспірному порядку або за згодою лише матері дітей, або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дітей.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23 (провадження № 61-5903св24), від 06 листопада 2024 року у справі № 468/1025/23 (провадження № 61-14070св23), від 04 грудня 2024 року у справі № 551/812/23 (провадження № 61-9313св24).

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

Встановлення факту перебування на утриманні заявника нповнолітньої дитини може мати негативні наслідки для матері дитини.

Враховуючи, що в заяві ОСОБА_2 про встановлення факту утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається спір про право, суддя дійшов до висновку, що слід залишити її без розгляду.

При цьому суд роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 1, 15, 19, 121, 122, 125, 141, 150, 157, 180 СК України, ст.ст. 186, 260, 293, 315, 353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), Військова частина НОМЕР_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.02.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод