Провадження № 2/591/3230/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради

про позбавлення батьківських прав -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-я особа: Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав і свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка ОСОБА_2 є її рідною донькою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3 . Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Неповнолітній ОСОБА_3 з 9 річного віку зареєстрований та проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , його матір у даній квартирі не проживає, лише інколи відвідує свою сім`ю, але з сином не спілкується. ОСОБА_2 веде асоціальний спосіб життя: не працює, не має визначеного місця мешкання, зі слів відомо, що мешкає в укритті лікарні і нічого не потребує. З 2020 року і на даний час дитина мешкає з бабою та дідом, вони повністю утримують онука, повністю забезпечують всі його потреби, приймають активну участь у його всебічному розвитку, онук навчається у школі №26, організовують медичний догляд, організовують належне харчування. Бабуся підтримує зв`язок з класним керівником онука ОСОБА_3, забезпечує дитину всі необхідним для навчання. Відповідачка - мати дитини майже все життя своєї дитини ніяким чином не проявляє батьківської турботи, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його навчання, не забезпечує йому належне харчування, медичний догляд, не спілкується з сином в обсязі необхідному для його нормального виховання, не створює йому умов для отримання ним освіти та взагалі не цікавиться подальшою долею дитини. Така поведінка матері дитини свідчить про невиконання нею своїх батьківських обов`язків, а тому позивачка просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Вовк Н.С. подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали повністю, просять суд його задоволити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 у своїй заяві позов визнала повністю, згодна на позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

12 листопада 2025 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21.01.2026 року.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

В даній справі судом встановлені наступні обставини: відповідачка ОСОБА_2 є рідною донькою позивачки ОСОБА_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3 . Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що неповнолітній ОСОБА_3 з 9-ти річного віку зареєстрований та проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Його матір у даній квартирі не проживає, лише інколи відвідує свою сім`ю, але з сином не спілкується. ОСОБА_2 веде асоціальний спосіб життя: не працює, не має визначеного місця мешкання, зі слів відомо, що мешкає в укритті лікарні і нічого не потребує. З 2020 року і на даний час дитина мешкає з бабою та дідом, вони повністю утримують онука, повністю забезпечують всі його потреби, приймають активну участь у його всебічному розвитку, онук навчається у школі №26, організовують медичний догляд, організовують належне харчування. Бабуся підтримує зв`язок з класним керівником онука ОСОБА_3, забезпечує дитину всі необхідним для навчання. Відповідачка - мати дитини майже все життя своєї дитини ніяким чином не проявляє батьківської турботи, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його навчання, не забезпечує йому належне харчування, медичний догляд, не спілкується з сином в обсязі необхідному для його нормального виховання, не створює йому умов для отримання ним освіти та взагалі не цікавиться подальшою долею дитини.

Така поведінка матері дитини свідчить про невиконання нею своїх батьківських обов`язків,

Відповідно до висновку служби у справах дітей СМР служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як мати дитини самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, не має постійного заробітку, дитину не може забезпечити належними умовами проживання. ОСОБА_2 не має постійного місця проживання, останнім часом місцем її перебування було в Центрі реінтеграції бездомних осіб.

На думку суду, поведінка відповідачки, свідчить про незацікавленість її як матері у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків.

Будь-яких доказів того, що відповідачка піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні сина - суду не надано.

В даній ситуації суд, дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав матері щодо неповнолітнього сина - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 21 січня 2026 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО