Справа № 466/852/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2026 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду міста Львова Торська І.В., вивчивши матеріали, розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффазен Банк», Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерного Товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними кредитних договорів, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Шевченківського районного суду міста Львова звернулась позивачка ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффазен Банк», Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерного Товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними кредитних договорів.

Разом з позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої остання просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення та заборони АТ «Райффазен Банк», АТ «Перший Український Міжнародний Банк», АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснювати нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитними договорами, що є предметом спору у справі №466/852/26, до набрання рішення суду законної сили.

Заява подана в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд».

Вказану заяву було передано в провадження судді Торській І.В. у відповідності до протоколу про передачу судової справи раніше визначеному складу суду від 06 лютого 2026 року.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суддя, вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову та долучені документи, оцінивши наведенні заявницею підстави для вжиття заходів забезпечення позову, дійшла наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка зазначає, що 21 листопада 2025 року невстановлені особи, внаслідок несанкціонованого втручання в роботу її мобільного пристрою та отримання доступу до фінансового номера НОМЕР_1 без її відома та згоди оформили наступні кредитні договори від її імені:

з АТ АТ «Райффазен Банк» - договір №010-MR-82-202 на суму 20 000,00 грн.;

з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» - заява «26 на суму 15 000,00 грн.;

з АТ «Банк Кредит Дніпро» - договір через систему FreeBank на суму 10 000,00 грн.

22 листопада 2025 року позивачка звернулась до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 190 КК України за №0001325 від 23.11.2025. 31.12.2025 АТ «Райффайзен Банк» здійснив несанкціоноване списання коштів у розмірі 1 грн 01 коп. за кредитним договором №010-MR-82-202, який вона оскаржує як шахрайський. Про факт шахрайства банк був повідомлений 25.11.2025, також надано витяг з ЄРДР №0001325.

Разом із тим, співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Проте, заявницею не надано жодного доказу на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання кредитних договорів недійсними, у разі не вжиття запропонованих позивачкою заходів забезпечення позову.

Більше того, оспорюваних договорів позивачкою ні до позову, ні до заяви про забезпечення позову не долучено.

Саме лише формальне посилання заявниці на те, що здійснюється щоденне нарахування відсотків, штрафів та пені на заборгованість, достеменно не підтверджує ризики, на які посилається позивачка, а списання чи не списання коштів з будь-яких рахунків жодним чином не може вплинути на виконання можливого рішення суду про визнання кредитного договору недійсним.

З огляду на викладене, суддя дійшла висновку, що заява позивачки про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 149, 150, 153, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволені заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. В. Торська