Справа № 2-2526/2009
Провадження № 6/369/60/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Іларіонові І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 2-2526/2009 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи вимоги, посилається на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2009 року у справі № 2-2526/2009 відмовлено ПАТ «ОТП Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-001/435/2007. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2009 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 193 626,86 грн. На виконання рішення суду апеляційної інстанції видано виконавчий лист, оригінал якого був отриманий представником стягувача 14 червня 2010 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2014 року задоволено заяву ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів, поновлено строк для їх пред`явлення до виконання. 22 вересня 2014 року видано дублікати виконавчих листів на кожного боржника. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «ОТП Банк» про виправлення описки (щодо виправлення суми, яка підлягала стягненню, з 193 626,86 грн на 218 990,11 грн). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 травня 2015 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі № 2-2526/2009 шляхом зазначення суми стягнення «всього стягнути 218 990,11 грн».

07 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48646664 з примусового виконання судового рішення стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 постановою заступника начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби від 21 вересня 2023 року повернуто виконавчий лист стягувачу ПАТ «ОТП Банк». Проте, щомісячно з доходів ОСОБА_1 продовжує стягуватися заборгованість за кредитним договором на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі № 2-2526/2009 та на час подання цієї заяви утримано грошових коштів на суму 75 663,72 грн.

Заявник зазначає, що заява про відкриття виконавчого провадження була підписана представником ПАТ «ОТП Банк», однак станом на 05 листопада 2010 року кредитор був замінений на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що свідчить про відсутність у ПАТ «ОТП Банк» права вимоги за кредитним договором на час відкриття виконавчого провадження. 06 грудня 2023 року право вимоги за кредитним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Він Фінанс». Заявник наголошує на тому, що постановою начальника відділу державної виконавчої служби від 21 вересня 2023 року виконавчий лист повертався також первісному стягувачу ПАТ «ОТП Банк», а не новому кредитору ТОВ «Він Фінанc».

Заявник зазначає, що нею та солідарним боржником було погашено заборгованість на суму, яка перевищує розмір заборгованості, встановлений рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року. За таких обставин вважає подальше утримання коштів в межах виконавчого провадження неправомірним та вважає, що наявні підстави для стягнення надлишково сплачених коштів з нового кредитора.

За таких підстав заявник просить суд:

-визнати таким, що не підлягає виконанню, дублікат виконавчого листа, виданого 22 вересня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-2526/2009щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

-стягнути з ТОВ «Він Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів за виконавчим документом у розмірі 22 587,84 грн;

-стягнути з Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти за виконавчим документом у розмірі 53 075,88 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2025 року зупинено виконання за виконавчим листом № 2-2526/2009 від 22 вересня 2014 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області, що перебуває на виконанні Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Київської області.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, представник заявника адвокат Трегуб О.А. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Суд встановив, що 02 червня 2013 року Києво-Святошинський районний суд Київської області видав дублікат виконавчого листа № 2-2526/2009 на примусове виконання судового рішення Апеляційного суду Київської області у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

31 серпня 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області з заявою про відкриття виконавчого провадження.

У вересні 2015 року державний виконавець ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом на суму 218 990,11 грн.

31 січня 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклало договір факторингу з ТОВ «ОТП Факторинг Україна», згідно зі змістом якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» стало новим кредитором за зазначеними в Додатку № 5 договорами.

19 вересня 2023 року заступник начальника Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міського управління Міністерства юстиції (м. Київ) видав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 .

Постановою державного виконавця 21 вересня 2023 року Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міського управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчий документ повернуто стягувачу.

Листом від 06 грудня 2023 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомило, що 31 січня 2018 року передало матеріали кредитної справи новому кредитору ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Листом від 08 лютого 2024 року (вих. № 68-3-23-23/1337-БТ) АТ «ОТП Банк» повідомило адвокату Трегубу О.А. про те, що на час складання листа новим кредитором за кредитним договором № CL-001/435/2007 від 14 червня 2007 року клієнта ОСОБА_2 є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфеля № б/н від 05 листопада 2010 року. Банк зазначив, що за період з 14 червня 2007 року до 05 листопада 2010 року до нього не надходили кошти за результатами реалізації предмета застави за договором № PCL 001/435/2007. За період з 14 червня 2007 року до 05 листопада 2010 року боржником погашено 3 327,84 дол. США заборгованості по тілу кредиту та 3 160,05 дол. США - відсотків за користування кредитом. Розмір заборгованості становив за тілом кредиту 22 046,16 дол. США, за відсотками 6 196,12 дол. США.

Листом від 01 липня 2024 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надало виписку за рахунком.

Згідно з витягом про виконавче провадження ВП № 48646664 станом на 26 лютого 2025 року завершено.

Відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. (частина перша статті 431 Цивільного процесуального кодексу України).Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Згідно з вимогами частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині 2 статті 432 ЦПК України.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги 5 ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до вимог частин першої, другої та третьої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічний висновок виклав Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Слід зазначити, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України не є виключним, після виконання можуть виникати також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені в цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з якої підстави може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних супутніх справ, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, якщо немає матеріальних прав для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника або ж випадкові видачі виконавчого документа, якщо його не потрібно було видавати, тобто випадкові помилкові видачі виконавчого листа або випадки, коли після видачі виконавчого документа було змінено зміст рішення.

Після набрання рішенням суду законної сили зміни в матеріально-правовому відношенні, встановленому судовим рішенням можуть відбуватись як в межах процедур виконавчого провадження, так і поза їх межами в силу специфіки матеріально-правових юридичних фактів.

У зв`язку з цим, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин є, насамперед, процесуальним наслідком відображення розвитку матеріально-правового відношення після винесення рішення суду або ж набрання ним законної сили, процедурою реалізації у виконавчому процесі тих змін, які відбулися у встановленому судом матеріально-правовому відношенні та призвели до відсутності повністю або частково матеріально-правового обов`язку боржника.

Процедура встановлення таких змін вимагає аналізу вже встановленого судом матеріально-правового відношення, аналізу матеріально-правових юридичних фактів, які виникли вже після винесення рішення та потребує оцінки доказів. Саме через це така процедура відбувається виключно за участі суду та не повинна реалізовуватися державним виконавцем самостійно.

У разі припинення матеріально-правового обов`язку боржника припиняється дія здійсненності рішення суду як однієї з його властивостей.

Суд встановив, що стягувачем у постанові про відкриття виконавчого провадження № 45646664 зазначено ПАТ «ОТП Банк». Виконавче провадження відкрите на підставі дубліката виконавчого листа № 2-2526/2009 надісланого до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області та підписаного представником ПАТ «ОТП Банк» Канонець С.П. Водночас, відповідно до змісту договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року стягувач ПАТ «ОТП Банк» передало право вимоги за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (вересень 2015 року), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (вересень 2015 року), сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.

Суд акцентує увагу на тому, що виконавче провадження відкрите у 2015 році на підставі дубліката виконавчого листа, стягувачем за яким було ПАТ «ОТП Банк», однак, право вимоги за спірним кредитним договором у 2015 році вже було набуте ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з 05 листопада 2010 року.

Перелік осіб, за заявою яких може бути відкрите виконавче провадження, визначений у частині першій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (вересень 2015 року), а саме:

1.за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2.за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3.у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4.в інших передбачених законом випадках.

Отже, не допускається відкриття виконавчого провадження за заявою особи, яка не є стягувачем.

Суд надає оцінку також тому, що виконавче провадження відкрито на підставі дубліката виконавчого листа, тобто стягувач у ньому зазначений за аналогією до втраченого оригіналу виконавчого листа.

Однак, згідно з інформацією про виконавче провадження заміна кредитора не проводилася з 2010 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час видачі дубліката виконавчого листа, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Отже, до обов`язків державного виконавця законодавець відніс обов`язок відкриття виконавчого провадження саме за заявою стягувача, тобто винесення постанови про відкриття провадження за заявою особи, яка не є стягувачем, є неналежним виконанням державним виконавцем свого обов`язку, визначеного законом.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, питання оскарження дій державного виконавця визначено іншою нормою закону, яка не є аналогічною порядку визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки має інші підстави застосування та наслідки за результатами вирішення питання законності оскарженого рішення державного виконавця.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про безпідставність доводів заявника стосовно незаконності відкриття виконавчого провадження на підставі заяви особи, яка вже не володіла правами кредитора за кредитним договором як підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки такі обставини можуть слугувати підставою для ініціювання процесу оскарження рішення державного виконавця.

Не визнає суд обґрунтованими доводи скарги стосовно остаточного погашення заборгованості за кредитним договором у строк до ухвалення рішення про стягнення заборгованості.

Щодо доводів про повне погашення заборгованості станом на час відкриття виконавчого провадження суд керується такими міркуваннями.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Отже, наявність заборгованості боржник має право та можливість спростувати під час відкриття виконавчого провадження. У матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення боржником факту погашення заборгованості у повному обсязі за кредитним договором.

Крім того, суд погоджується з тим, що підставою помилкової вдачі виконавчого листа слугує факт повного погашення заборгованості за кредитним договором станом на час його видачі.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд надає оцінку відомостям у листі АТ «ОТП Банк» про залишок заборгованості за кредитним договором у розмірі 28 242,28 дол. США та зазначає, що відповідно до статті 82 ЦПК України така обставина може бути доведеною за умови її визнання чинним кредитором або надання належної якості допустимих та достатніх доказів. Однак, наявні у справі копії документі неналежної якості, що унеможливлює встановлення виду документу, в якому містяться відомості, та встановлення значень заборгованості, зазначеної в цих документах.

Разом зі скаргою надано довідку про погашення солідарним боржником ОСОБА_2 заборгованості на суму 158 927,60 грн та 4 900,00 грн на погашення судових витрат згідно з призначенням платежу, однак такі відомості не спростовують наявність заборгованості на час видачі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі № 2-2526/2009.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про недоведеність скаржником обставин на спростування наявності заборгованості за кредитним договором на час видачі та виконання виконавчого листа як обставини на підтвердження помилковості його видачі.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва