У Х В А Л А

10 лютого 2026 р.м.Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого 17.10.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/26847/25 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2024 по 31.05.2025 у розмірі 1 098,60 грн., інфляційні втрати 299,66 грн., 3% річних 69,49 грн., а також 302,80 грн. судового збору в рівних частках по 100,93 грн. з кожного. Також просить суд стягнути з заявника на її користь судовий збір у сумі 166, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

Заява мотивована тим, що боржники не укладали з заявником договір про надання послуг з централізованого теплопостачання. Крім цього, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , відключена від систем централізованого теплопостачання, а вентиль централізованого теплопостачання в будинку опломбований.

Таким чином боржник ОСОБА_1 заперечує безспірність вимоги КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що передбачає наказне провадження, а тому вважає, що даний судовий наказ підлягає скасуванню.

Крім цього, заявник просить поновити їй пропущений строк на подання заяви про скасування судового наказу, оскільки вона жодних документів по справі не отримувала, а про існування судового наказу дізналася з лише 29.01.2026, після відкриття виконавчого провадження, відкритого на виконання даного наказу.

Суд, дослідивши клопотання про поновлення строку, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 17.10.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області видано оскаржуваний судовий наказ у справі №127/26847/25.

Згідно із ч. 1ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку мають містити викладення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. Відповідно, виходячи зі змісту ст. 127, ч. 2 ст. 171 ЦПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що конверт з судовим наказом від 17.10.2025 та заявою про його видачу з додатками було надіслано боржнику за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.20-21)

14.11.2025 поштове відправлення повернулось до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Отже, ОСОБА_1 не отримувала судовий наказ та заяву про видачу судового наказу з додатками.

Зазначені заявником причини пропуску встановленого законом строку суд визнає поважними, та вважає за необхідне поновити їй пропущений строк для звернення до суду з заявою про скасування судового наказу.

Дослідивши матеріали справи та заяву про скасування судового наказу, суд дійшов висновку, що підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

Враховуючи зазначене вище, беручи до уваги, що боржник ОСОБА_1 зазначає про необгрунтованість вимог КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», тобто відсутня безспірність, суд дійшов висновку, що судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області 17.10.2025 у цивільній справі №127/26847/25 за заявою КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії підлягає скасуванню.

Роз`яснити КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що у нього є право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Також боржник в своїй заяві просить суд стягнути з КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» понесені заявником судові витрати у вигляді сплаченого нею за подання заяви про скасування судового наказу судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Суд звертає увагу, що положеннями ст. 164 ЦПК України не передбачено порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу та витрат на професійну правничу допомогу. Частина 2 вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена заявником (стягувачем) при зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Норми ст. 171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок заявника (стягувача).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення з заявника (стягувача) судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, та витрат на професійну правничу допомогу на користь боржника, слід відмовити, оскільки відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника (стягувача), який звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника. Водночас чинним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування боржнику судових витрат у виді судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу. Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь боржника також не передбачено ст.171 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 164, 170, 171 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з заявою про скасування судового наказу у справі №127/26847/25 виданого 17.10.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, який виданий 17.10.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/26847/25 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2024 по 31.05.2025 у розмірі 1 098,60 грн., інфляційні втрати 299,66 грн., 3% річних 69,49 грн., а також 302,80 грн. судового збору в рівних частках по 100,93 грн. з кожного..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя