ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 684/394/24

Провадження № 88-ц/820/1/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника позивача адвоката Афадєєва В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради, третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Старосинявський центр первинної медико-санітарної допомоги», про відшкодування шкоди,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Старосинявської селищної ради, третя особа КНП «Старосинявський ЦПМСД», про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Старосинявської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56052,75 грн., з відрахуванням роботодавцем з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 25000 грн., а всього 81052,75 грн. Відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Старосинявської селищної ради на користь держави судовий збір в сумі 807 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Старосинявської селищної ради задоволено. Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 відмовлено.

Додаткове рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2025 року визнано таким що втратило силу. Компенсовано Старосинявській селищній раді за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в розмірі 1453,44 грн.

В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року, мотивуючи тим, що частина перша статті 233 КЗпП, яку було застосовано судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення, була визнана неконституційною рішенням Великої палати Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року.

В суді представник заявника підтримав заяву.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про залишення заяви без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 425 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Старосинявської селищної ради, третя особа КНП «Старосинявський ЦПМСД», в якому просила стягнути з Старосинявської селищної ради заподіяну незаконними рішеннями майнову шкоду у вигляді неотриманої заробітної плати за посадою директора КНП «Старосинявський ЦПМСД» за період з 16 січня 2023 року по 26 червня 2023 року, в розмірі 377300 грн., моральну шкоду в розмірі 180000 грн. та судові витрати.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Старосинявської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56052,75 грн., з відрахуванням роботодавцем із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 25000 грн., а всього 81052,75 грн. Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Старосинявської селищної ради на користь держави судовий збір в сумі 807 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Старосинявської селищної ради задоволено. Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що при визначенні розміру недоотриманої заробітної плати позивача суд першої інстанції допустився помилки, оскільки правильний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складатиме 93067,65 грн. При цьому, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до статті 233 КЗПП України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася за вирішенням свого трудового спору безпосередньо до суду 24.07.2024, тобто зі спливом більш як одного року, у задоволенні позову з зазначених підстав слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 423 ЦПК України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Наведеним положенням процесуального закону запроваджено правовий механізм перегляду судового рішення, яке набрало законної сили у зв`язку з виключними обставинами, якими є, зокрема, визнання Конституційним Судом України неконституційним закону або його окремих положень, застосованих судом під час розгляду справи, при умові якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року, №1-р/2025, в справі №1-7/2024(337/24), визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

У вказаному рішенні Конституційний Суду України зазначив, що запровадження тримісячного строку для звернення працівника під час дії трудових відносин до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат обмежує гарантоване право особи на своєчасне одержання винагороди за працю та уможливлює невиконання роботодавцем обов`язку з оплати праці, зокрема у випадках, коли працівник звертатиметься до суду пізніше ніж через три місяці з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Фактично право працівника на одержання винагороди за працю підлягає судовому захисту лише в межах установленого строку звернення до суду, зі спливом якого працівник втрачатиме можливість ефективного та дієвого поновлення своїх прав у спосіб звернення до суду.

Отже, установлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.

Принцип правової визначеності, який невід`ємно притаманний принципу верховенства права, закріплений в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і на чому неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема у §58 рішення у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, заява №6833/74), дозволяє не вдаватися до перегляду рішень, які мали місце до прийняття рішення ЄСПЛ як рішення прецедентного або загального характеру, яке формує певну правову позицію. До таких рішень загального характеру належать і рішення конституційних судів. При цьому, як визнає ЄСПЛ, публічне право окремих країн обмежує можливість прийняття конституційними судами рішень, які мають зворотну дію у часі (§58 рішення у справі «Маркс проти Бельгії»).

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Застереження щодо можливості перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у разі, якщо воно ще не виконане, ґрунтується на принципі юридичної визначеності, який вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Суть цього принципу полягає у тому, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим, не може ставитися під сумнів та підлягає виконанню, тобто вирішення судом спірного питання визнається за істину.

Дія принципу res judicata передбачає встановлення у відносинах між сторонами спору, вирішеного остаточним і обов`язковим для сторін судовим рішенням, стану правової визначеності.

Таким чином судовим рішенням, за яким вирішено спір та яке не потребує виконання, встановлено стан правової визначеності у відносинах між сторонами, і такий стан та наслідки, передбачені таким судовим рішенням, встановлюються одразу з набранням рішенням сили.

За вказаних обставин, враховуючи те, що рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог не вимагає від учасників справи та/або уповноважених органів вчинення певних заходів щодо його фактичного виконання, а визначені цим рішенням наслідки настають для сторін з моменту набрання законної сили таким судовим рішенням, тобто фактично виконання рішення суду вичерпується фактом набранням ним законної сили, тому перегляд такого рішення на підставі пункту 1 частини третьої статті 423 ЦПК України суперечитиме принципу res judicata (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі №442/7905/21).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Хмельницького апеляційного суду 07 серпня 2025 року рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

За таких обставин постанова апеляційного суду не може бути переглянута у зв`язку із виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини третьої статті 423 ЦПК України, оскільки фактично виконання вказаного судового рішення було вичерпано фактом набрання ним законної сили.

Керуючись ст.ст. 423,429 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2025 року за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради, третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Старосинявський центр первинної медико-санітарної допомоги», про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 лютого 2026 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова