Справа № 293/156/26
Провадження № 2/293/328/2026
УХВАЛА

11 лютого 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., розглядаючи позовну заяву

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про встановлення батьківства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , за змістом якої просить:

встановити, що ОСОБА_2 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - село Ксаверівка Черняхівського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є батьком ОСОБА_3 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - місто Житомир, актовий запис про народження № 1012 від 18 червня 2025 та змінити в актовому запису про народження № 1012 від 18 червня 2025 ОСОБА_3 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - місто Житомир, прізвище з " ІНФОРМАЦІЯ_4 " на прізвище " ІНФОРМАЦІЯ_4 ".

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Позовна заява повинна відповідати загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас при зверненні до суду позивачем не надано доказів сплати судового збору у визначеному законом порядку і розмірі за заявленими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет на 2026 рік" визначено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 грн.

За приписами ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1331,20 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, позивачем заявлено дві позовні вимоги немайного характеру, а саме встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про нарадженя, тому позовна заява має бути оплачена судовим збором за дві вимоги немайнового характеру, що у загальному розмірі становить 2 662,40 грн.

Однак, позивач сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн, про що додала квитанцію.

Отже, зважаючи на заявлені вимоги, позивач має здійснити доплату судового збору у розмірі 1331,20 грн.

Відповідно до пунктів 4,5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява, зокрема повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить встановити факт батьківства та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Як вбачається зі змісту ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Із змісту пунктів 1.1, 1.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, вбачається, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Натомість позивачем, до позову не додано доказів звернення до належних органів ДРАЦС України, та отримання ним висновку про відмову внесення змін до актового запису.

Окрім того, суд зазначає, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (частина перша статті 8 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин").

Зокрема, факт батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини може бути встановлений за рішенням суду у разі його смерті (частина перша статті130 СК України).

Відтак, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття128 СК України), а не встановлення батьківства.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до сповіщення сім`ї № 9/5624 від 27.11.2024 виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи - заступник начальника ОСОБА_6 , значиться, що солдат ОСОБА_2 зник безвісті 17.11.2024 внаслідок скиду противником боєприпасу з безпілотника поблизу н.п. Кругляківка Куп`янського району Харківської області.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", особа, зникла безвісти за особливих обставин - особа, зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1ст. 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Статтею 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" визначено, що розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі.

Однак, матеріали позову відомостей з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин не містять, рішення суду про встановлення даного факту стороною позивача також не надано, разом з тим, даний факт є суттєвим для правильності та законності вирішення даної категорії справ.

Окрім того, слід зауважити, що за пред`явленими вимогами до особи відповідача, який є зниклим безвісти, позивач не зазначає та не додає доказів, які вказували б на відсутність інших осіб (близьких родичів) безвісти зниклого, доказів зареєстрованого його місця проживання та інших осіб за місцем його реєстрації.

Суд вказує, що у разі визнання людини безвісно зниклою, породжуються певні правові наслідки як щодо майна такої особи, його утриманців та відповідно за заявленими вимогами є суттєвим стосовно суб`єктного складу даної позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства - залишити без руху.

2. Надати позивачу строк в 7 (сім) днів з дня отримання нею цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали та подання доказів сплати судового збору у розмірі 1 331,20 грн.

3. Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою сторінки:

https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 11.02.2026

Суддя Людмила ЛОСЬ