ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2025 року та додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вони із відповідачем є співвласниками нерухомого майна. Як співвласник майна відповідач має приймати участь в його утриманні, однак всі витрати по утриманню спільного майна несе він самостійно. За період з березня 2020 року по листопад 2024 року позивачем було сплачено 381429,50 грн. Вважає, що відповідач має відшкодувати половину сплачених коштів.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти в розмірі 190714,75 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у рахунок повернення сплачених позивачем коштів на утримання спільного майна в сумі 18557,31 грн та судові витрати в сумі 186.55 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Додатковим рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2919 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

З рішенням та додатковим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив їх у апеляційному порядку. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Скасувати додаткове рішення в частині відмови в стягнені витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення про стягнення судових витрат, як на правничу допомогу так і зі сплати судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на відповідача, як власника частки нерухомого майна покладаються обов`язки щодо сплати орендної плати за землю. При цьому, орендна плата сплачується за оренду землі під окремим входом до цього магазину та вітриною магазину, а не під самим вбудованим магазином. Вважає, що витрати на охорону майна та пожежного спостереження є витратами по утриманню нерухомого майна, оскільки спрямовані на його збереження. Також підлягають стягненню з відповідача вартість послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки використовуються для забезпечення санітарно-гігієнічних умов приміщень. Крім того, звертає увагу, що податок на нерухоме майно сплачується саме за об`єкт нерухомого майна, а отже він не є персоніфікований та його частка підлягає стягненню з відповідача.

В обґрунтування скарги на додаткове рішення зазначає, що спір виник в наслідок неправомірних дій ОСОБА_2 . Разом з цим, сторона відповідачки не надавала заперечень щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідач та її представник будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2017 року між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований) укладено договори дарування частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; частини приміщення вбудованого магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; частини будівель та споруд промбази, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 ; частини приміщення вбудованого магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , які посвідчені приватним нотаріусом Ганночкою О.В., відповідні записи в реєстрі за № 395, № 397, № 401, № 399.

Співвласником іншої 1/2 частини вказаного вище нерухомого майна є ОСОБА_1 .

Вказані обставини встановлені заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.06.2022 по справі 524/2035/21.

Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав 15.11.2024 ОСОБА_2 відчужила право власності на 1/2 частину нерухомого майна: незавершене будівництво, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; частини будівель та споруд промбази за адресою: АДРЕСА_3 ; приміщення вбудованого магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, відомостями з Державного реєстру речових прав підтверджується те, що 28.12.2023 ОСОБА_1 набув право власності на 1/2 частину приміщення вбудованого магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_4 , власником якої була ОСОБА_2 .

З наданих позивачем квитанцій вбачається, що орендна плата за землю за адресою: АДРЕСА_4 становила: за 2017 рік - 1376,42 грн; за 2018 рік - 1376,42 грн; за 2019 рік 1376,42 грн; за 2020 рік - 1376,42 грн; за 2021 рік - 1376,42 грн; за 2022 рік 1514,06 грн; за 2023 рік 1741,18 рік.

Розмір сплачених ФОП ОСОБА_1 коштів за послуги КП «Кременчукводоканал»:

- за адресою: АДРЕСА_5 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період із вересня 2020 року до жовтня 2024 року становив 2093,46 грн;

- за адресою: АДРЕСА_6 , магазин «Ніко-Макс» за період із вересня 2020 року до жовтня 2024 року становив 3088,68 грн;

Розмір сплачених ФОП ОСОБА_1 коштів за послуги ТОВ «Сокіл Полтавщина 2016» надані за адресою: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період із вересня 2020 року до жовтня 2024 року становить 17900 грн та 241321,64 грн(послуги з фізичної охорони);

Розмір сплачених ФОП ОСОБА_1 коштів за послуги ТОВ «Явір-2000 Кременчук» з централізованої охорони майна в житлових приміщеннях за адресою:

- АДРЕСА_3 із лютого 2021 року до листопада 2024 року становить 18000 грн;

- АДРЕСА_4 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із лютого 2021 року до листопада 2024 року становить 20250 грн;

Розмір сплачених ОСОБА_1 коштів за послуги ТОВ «Житлорембудсервіс» за адресою: АДРЕСА_2 із січня 2020 року до листопада 2024 року становить 29040,58 грн;

Розмір сплачених ФОП ОСОБА_1 коштів за послуги ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» за адресою: АДРЕСА_4 із серпня 2020 року до листопада 2024 року становить 13552,40 грн;

Вартість послуг із пожежного спостереження за адресою: АДРЕСА_4 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та АДРЕСА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період із лютого 2021 до лютого 2024 року становила 8160 грн;

Розмір сплаченого ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становить:

-за 2018 рік 165,30 грн, 744,97 грн та 524,38 грн;

-за 2019 рік 835,02 грн, 185,28 грн та 581,77 грн;

-за 2020 рік 866,32 грн, 609,80 грн та 192,23 грн;

-за 2021 рік 845,10 грн, 1200,61 грн та 266,40 грн;

-за 2022 рік 288,60 грн, 915,23 грн та 1300,65 грн;

-за 2023 рік 297,48 грн, 78,64 грн та 1340,67 грн.

Відповідно до частини 3 статті 13 Конституції України та частини 4 статті 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.

За змістом частини 1 статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України).

З зазначеного слідує, що позивач та відповідач в силу вимог статей 322, 360 ЦК України зобов`язані утримувати майно та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Вказане узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі №712/10644/16 (провадження № 61-21983св18)

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини 4 статті 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2019 року справа №521/3743/17-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що тягар утримання майна ніс позивач, а отже він має право на стягнення з іншого співвласника - відповідачки сплачених ним коштів в порядку регресу.

Надаючи оцінку витратам понесеним позивачем колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення сплачених коштів за послуги ТОВ «Житлорембудсервіс» та за послуги ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс». При цьому, судом також правильно встановлено період за який позивач має право стягнути сплачені кошти, а саме: за адресою: АДРЕСА_6 за період до 28 грудня 2023 року, а за адресою: АДРЕСА_5 за період із квітня 2020 року до 15 листопада 2024 року.

Крім того, надаючи оцінку вимозі позивача про стягнення половини сплаченої ним вартості оренди землі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на недоведеність факту сплати зазначених коштів. Так матеріали справи містять лише розрахунки розміру орендної плати, однак позивачем не надано доказів її оплати.

Щодо вимоги по стягнення половини сплаченого позивачем податку на нерухоме майно колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (далі ПК України) податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Пунктом 266.1.2. статті 266 ПК України встановлено порядок визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб. Так, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (підпункт а)

Враховуючи, що нерухомість перебуває у спільній частковій власності сторін платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку. Тобто законодавствам не передбачається обов`язок сплати податку за об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості в цілому, а також солідарного стягнення податку.

Зазначене спростовує доводи наведені в апеляційній скарзі, щодо обов`язку сплати податку за весь об`єкт житлової чи нежитлової нерухомості.

За вказаних обставин суд першої інтенції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову в зазначеній частині.

Також колегія суддів погоджується з висновками викладеними в оскаржуваному рішенні, щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачки коштів за послуги охорони надані ТОВ «Сокіл Полтавщина 2016», ТОВ «Явір-2000 Кременчук», та послуги із пожежного спостереження наданого ТОВ «Пожежне спостереження», оскільки надання вказаних послуг не є обов`язковим складником утримання майна, укладення договорів про надання вказаних послуг є особистим волевиявленням позивача та не узгоджувалося з ОСОБА_2 .

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду щодо відмови у стягненні половини вартості комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, виходячи з наступного.

Із положень п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи послуги з водопостачання та водовідведення надавалися за адресою: АДРЕСА_6 та за адресою: АДРЕСА_5 , і були оплачені позивачем.

При цьому, зазначені послуги відносяться до житлово-комунальних та спрямовані на забезпечення утримання нерухомого майна, в тому числі для дотримання санітарно-гігієнічних умов. Крім того, обсяг спожитих послуг не є значним та відповідає орієнтовним обсягом споживання саме для забезпечення зазначеної вище мети.

За вказаних умов суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача половини сплачених позивачем коштів за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Разом з цим, при розрахунку коштів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції виходить зі встановлених вище строків перебування майна у власності останньої.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2025 року слід змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у рахунок повернення сплачених позивачем коштів на утримання спільного майна з 18557,31 грн до 20675,73 грн.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та відповідно позовних вимог, зміні також підлягає рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2025 року в частині розподілу стягнутого судового збору, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат з 186,55 грн. до 206,74 грн., та додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2025 року, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат з 2919 грн. до 3252 грн.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, з врахуванням пропорційності задоволених вимог судом апеляційної інстанції (1,23%), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 24,92 грн.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 382-384,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2025 року змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у рахунок повернення сплачених позивачем коштів на утримання спільного майна з 18557,31 грн до 20675,73 грн. та судові витрати з 186,55 грн. до 206,74 грн.

Додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2025 року змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат з 2919 грн. до 3252 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 24,92 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук