ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 22 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філія Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філія Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що у вересні 2024 року він звернувся до ТВБВ №10003/0564 (відділення банку «Державний ощадний банк України») у місті Кам`янське, з наявними оригіналами документів та довіреністю (від 16.09.2024 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О., зареєстрованої в реєстрі за №5464) для отримання коштів, які зберігаються на рахунках громадянина ОСОБА_2 .. Під час усного спілкування з працівниками відділення йому було повідомлено, що здійснити видачу коштів в них немає можливості. З їх слів йому потрібно відкрити рахунок на його ім`я (що він у них і зробив), та написати заяву на перерахування коштів з рахунку ОСОБА_2 на його рахунок.

У відділенні повідомили, що розглянуть його заяву та він зможе отримати кошти. В час наступного візиту йому усно повідомили, що у реалізації його права відмовлено та жодних письмових обґрунтувань відмови йому не буде надано.

У зв`язку з цими обставинами йому довелось написати письмову заяву до головного офісу та до управління у м. Дніпро.

Отримавши відповідь від головного офісу та ознайомившись з її змістом вбачається, що банк свідомо перешкоджає у реалізації законного права позивача отримати кошти.

У відповіді банку містяться посилання на норми законодавства, які не можуть бути застосовані до цих правовідносин. Він, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , не мають зіпсованої ділової репутації, як зазначив банк, адже вони не є учасниками жодних кримінальних проваджень, пов`язаних з шахрайством або легалізацією доходів, отриманих злочинним шляхом.

Банк у відповіді помилково застосовує норми законодавства з питань протидії легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом, адже це жодним чином не пов`язано з спірними правовідносинами.

Враховуючи, що банком порушено його право на отримання грошових коштів та інших операцій з банком від імені ОСОБА_2 за законною довіреністю, засвідченою нотаріально, в нього виникла необхідність звернутись до суду для захисту та допомоги в реалізації його законного права.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати дії Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо відмови у проведенні операції щодо видачі грошових коштів з рахунків громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірними;

- визнати дії Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо встановлення обмежень по рахункам ОСОБА_2 неправомірними;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» здійснити видачу грошових коштів, які знаходяться на рахунках громадянина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянину ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішенням Заводського районного суду міста Кам`янського від 22 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», філія Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О. було видано довіреність серії НТН 849019, якою засвідчено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 уповноважує ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , представляти його інтереси з усіма необхідними повноваженнями у відносинах з будь-якими банківськими та депозитарними установами України, в тому числі з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України». Дана довіреність зареєстрована в реєстрі за №5464 (а.с.4-5). Зазначене також підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с.6).

ОСОБА_1 звернувся до ТВБВ №10003/0564 з заявою про перерахунок коштів в сумі залишку по рахунку на його картковий рахунок у зв`язку із втратою картки та тимчасовим переміщенням через військову агресію рф (а.с.11).

01.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до головного офісу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та до відділення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яке знаходиться у м.Дніпрі, із заявою, в якій зазначив, що йому, як довіреній особі необхідно отримати грошові кошти, які знаходиться на рахунку Клієнта банку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить видати йому, ОСОБА_1 готівкою залишок по рахунку, який оформлено на ім`я ОСОБА_2 , у касі відділення банку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі довіреності від 16.09.2024 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О., зареєстрованої в реєстрі за №5464 (а.с.14-16).

14.10.2024 року Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 01.10.2024 року, відповідно до якої зазначено, що в ході проведеної, профільним підрозділом Банку, перевірки наданої ОСОБА_1 довіреності та ділової репутації зазначених у ній осіб, отримано інформацію, яка вказує на можливість нанесення фінансових збитків клієнту та репутаційних втрат Банку у разі надання послуг за наданою ОСОБА_1 довіреністю. Повідомлено, що з метою врегулювання питання щодо зняття діючих обмежень по рахункам ОСОБА_2 необхідно особисто звернутись до будь-якого відділення Банку (а.с.12-13).

Згідно наданої Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» інформації про відкритий банківський рахунок та залишок коштів на рахунку на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що в АТ «Державний ощадний банк України» відкритий рахунок - НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , фактичний 701 486,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що АТ «Ощадбанк» встановив обмеження на видаткові операції клієнта та обмеження використання клієнтом системами дистанційного банківського обслуговування, здійснюючи свої функції суб`єкта первинного фінансового моніторингу, покладені на нього в силу приписів Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та вказані дії не суперечать вимогам чинного законодавства України, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно норм ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється здійснювати ризикову діяльність, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єктами первинного фінансового моніторингу є: банки, страховики (у тому числі під час здійснення діяльності з перестрахування), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи.

Тобто, АТ «Ощадбанк» є суб`єктом первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний: здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів.

Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» належна перевірка здійснюється в разі: встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування, що не містять накопичувальної складової та загальна страхова премія за якими не перевищує 40 тисяч гривень або її сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, що виникають на підставі договорів про участь у лотереї, за умови що розмір ставки учасника не перевищує 5 тисяч гривень); наявності підозри; здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка; проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень; виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта; проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Відповідно до ч.15 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» повторна ідентифікація та верифікація клієнта (його представника) не є обов`язковими, якщо ця особа раніше була ідентифікована та верифікована згідно з вимогами закону, за умови відсутності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу підозр та/або підстав вважати, що наявні документи, дані та/або інформація про клієнта (представника клієнта) є нечинними (недійсними) та/або неактуальними.

Відповідно до абз.7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» вбачається, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції.

Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою Правління НБУ №65 від 19.05.2020р..

Пунктами 34, 35 Постанови Правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» вбачається, що банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку. Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків ВК/ФТ, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління ризиками ВК/ФТ, їх мінімізації.

Пунктами 45, 46 Постанови Правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» вбачається, що критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до цього Положення, типологічних досліджень СУО, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику.

Відповідно до підпункту 3 пункту 68 Постанови Правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» вбачається, що заходи з управління ризиками ВК/ФТ (легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення), зокрема, включають: застосування лімітів, інших інструментів, які обмежують використання окремої послуги/продукту.

Відповідно до ч.5 Порядку моніторингу фінансових операцій, їх реєстрації та здійснення інформаційного обміну з СУО, який є додатком 15 Постанови Правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» вбачається, що банк самостійно розробляє перелік індикаторів підозрілості фінансових операцій з урахуванням індикаторів, зазначених у додатку 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення), типологічних досліджень СУО та рекомендацій Національного банку в сфері ПВК/ФТ.

Відповідно до ч.12 додатку 1 Постанови Правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» вбачається, що якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає ПЗНП у разі присвоєння високого рівня ризику.

Відповідно до ч.4 додатку 6 Постанови Правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» вбачається, що під час здійснення ПЗНП (посилені заходи належної перевірки) банк обирає вид необхідного до вжиття заходу залежно від виявлених ризиків, притаманних діловим відносинам (фінансовій операції без встановлення ділових відносин) із клієнтом, та що є пропорційним таким ризикам. Такими заходами, зокрема, можуть бути: отримання додаткової інформації щодо клієнта шляхом пошуку інформації про нього у відкритих джерелах (наприклад, офіційних джерелах, публічних реєстрах, вебсайтах авторитетних видань); установлення певних обмежень/лімітів на використання клієнтом послуги/продукту банком [зокрема щодо обсягів діяльності, сум фінансових операцій, держав (юрисдикцій), контрагентів].

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що АТ «Ощадбанк» встановив обмеження на видаткові операції клієнта та обмеження використання клієнтом системами дистанційного банківського обслуговування, здійснюючи свої функції суб`єкта первинного фінансового моніторингу, покладені на нього в силу приписів Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та вказані дії не суперечать вимогам чинного законодавства України .

Отже, згідно вищевказаних норм чинного законодавства емітент (банк) має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій за рахунком, встановивши обмеження на видаткові операції без встановлення конкретних суми та строку обмеження.

Як вбачається з матеріалів справи, що 01.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до головного офісу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та до відділення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», із заявою, в якій зазначив, що йому, як довіреній особі необхідно отримати грошові кошти, які знаходиться на рахунку Клієнта банку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.10.2024 року Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було надано відповідь, відповідно до якої зазначено, що в ході проведеної, профільним підрозділом Банку, перевірки наданої ОСОБА_1 довіреності та ділової репутації зазначених у ній осіб, отримано інформацію, яка вказує на можливість нанесення фінансових збитків клієнту та репутаційних втрат Банку у разі надання послуг за наданою ОСОБА_1 довіреністю.

Повідомлено, що з метою врегулювання питання щодо зняття діючих обмежень по рахункам ОСОБА_2 необхідно особисто звернутись до будь-якого відділення Банку.

Отже, зважаючи на те, що законом передбачені обмеження, які і були встановлені банком, ОСОБА_2 особисто до відділення AT «Державний ощадний банк України» не звернувся, а відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки висновків суду першої інстанції. Проте, судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 22 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 11 лютого 2026 року.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: