СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8288/25

пр. № 2-о/759/26/26

10 лютого 2026 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Валинкевич В.А., заявника ОСОБА_1 , її представника адвоката Коваленка Я.О., заінтересованої особи: ОСОБА_2 та її представника адвоката Прус О.О., заінтересованої особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 ; Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Заяву обґрунтовано тим, що починаючи з жовтня 2017 року заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступили в стосунки як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та почали проживати разом в квартирі заявника за адресою: АДРЕСА_1 .

11 листопада 2024 року ОСОБА_5 був мобілізований до лав ЗСУ, що підтверджується довідкою Форма 5 від 26.11.2024 року за № 1015/187.

17 березня 2025 року від військової частини НОМЕР_1 надійшло сповіщення № 441 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням сповістити заявника ОСОБА_1 , про те, що її цивільний чоловік солдат ОСОБА_5 зник безвісти 16 березня 2025 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Шевченко Покровського району Донецької області.

24 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслав заявнику Сповіщення сім`ї №450/418/03.2025 про те, що ОСОБА_6 16.03.2025 року зник безвісти.

26 березня 2025 року заявниця звернулась до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про зникнення ОСОБА_5 , в результаті чого було відкрито кримінальне провадження № 0001132 від 27 березня 2025 року. Разом з цим, всі інші дії, спрямовані на пошук ОСОБА_5 , вона позбавлена можливості здійснювати, оскільки не має відповідного статусу відносно нього. При цьому, з близьких родичів ОСОБА_5 має лише матір - ОСОБА_2 .

Заявниця зазначає, що звернулась до суду з цією заявою не з метою реалізації права на отримання виплат, а для реалізації права на отримання достовірних відомостей про місцеперебування зниклої безвісти особи, оскільки ніхто інший, в тому числі близькі родичі ОСОБА_5 , життям останнього не цікавляться, жодних дій, спрямованих на його розшук, не здійснюють.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ; Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (а.с. 12-14).

Постановою Київського апеляційного суду від 03.09.2025 року ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року скасовано, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу направлено до Святошинського районного суду міста Києва для продовження розгляду (а.с. 87-90).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.10.2025 року справу передано для розгляду судді Ключнику А.С. (а.с. 95).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ; Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (а.с. 96).

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 04.02.2026 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_4 , яка є сестрою ОСОБА_5 ..

У судовому засіданні заявник та її представник адвокат Коваленко Я.О. підтримали вимоги заяви з підстав викладених заявником у ній.

У судове засідання представник заінтересованої особи: Міністерства оборони України не з`явився та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 (мати ОСОБА_5 ) та її представник - адвокат Прус О.О., а також заінтересована особа ОСОБА_4 (сестра ОСОБА_5 ) заперечували проти задоволення заяви, зазначаючи на її необґрунтованості та намаганні заявника ввести суд в оману, з огляду на те, що факт проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не підтверджено належними доказами, оскільки останній проживав за місцем своєї реєстрації, що можуть підтвердити сусіди та консьєржка. При цьому, ОСОБА_5 дійсно мав стосунки із заявницею, однак постійно в неї не проживав, а лише міг заночувати кілька разів на місяць. У 2023 року ОСОБА_5 проходив лікування у наркологічному відділенні КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та реабілітацію у медичному центрі ГО «Інтро Рехаб», при цьому усі витрати на лікування та реабілітацію понесла ОСОБА_2 . Після лікування та реабілітації ОСОБА_5 певний час проживав разом з матір`ю та сестрою ОСОБА_8 , після чого повернувся до проживання за місцем реєстрації. Також, у 2024 року ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності за статтею 185 КК України, і саме ОСОБА_2 несла витрати на послуги захисника. До того ж ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2023 року у справі №759/17308/23 перебував під домашнім арештом в квартирі АДРЕСА_2 , що унеможливлює його спільне проживання із заявником в квартирі заявника за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, факт проживання ОСОБА_5 не з заявницею підтверджується довідкою ОСББ «Дніпро СБ», від 17.06.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_5 з 16.06.1998 року до 2024 року (до моменту мобілізації) постійно проживав за адресою АДРЕСА_3 .

У судовому засіданні 04.02.2026 року судом було допитано ряд свідків, як зі сторони заявника, так і зі сторони заінтересованих осіб.

Згідно наданих свідчень ОСОБА_9 остання вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2018 року проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , однак про наявність ведення побуту між ними їй не відомо, окрім сумісної купівлі продуктів харчування. Інколи зі слів свідка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 їздили в село де доглядали двох кролів, порались на городі.

Згідно наданих свідчень ОСОБА_10 (син заявниці), останній вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2018 року проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , займались дозвіллям, купували холодильник та каво машину, із 2023 по 2024 роки ОСОБА_5 доглядав свого батька за іншою адресою.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підтвердили, що з 2018 року по 2023 рік періодично бачили ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Їх спілкування з ОСОБА_13 зводилось до: «Добрий день! - До побачення!», з переломом ноги (на милицях) його не бачили. Про ведення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 спільного господарства, побуту та бюджету цим свідкам не відомо. Підтвердили, що ОСОБА_5 з 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 не бачили.

Свідки зі сторони заінтересованої особи матері ОСОБА_13 , голова правління ОСББ Митражик Раїса Миколаївна та сусідка з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_15 підтвердили постійне місце проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 та майже щоденні контакти з ним за цією адресою, оскільки мають робочий кабінет та квартиру по сусідству на тому ж поверсі. Особа заявниці їм не відома. Не бачили, щоб ОСОБА_13 кудись переїжджав «з речами». Підтвердили факти перелому ноги, стаціонарного лікування та домашнього арешту ОСОБА_13 , що узгоджується з письмовими доказами по справі. ОСОБА_5 як був затриманий співробітниками поліції у 2023 році так і був мобілізований у 2024 році саме з адреси: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які мають юридичне значення і встановлюються у судовому порядку.

Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 5 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року у справі №295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року у справі №127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17; від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18) та від 01 вересня 2021 року у справі №523/9720/17.

Отже, наведена судова практика свідчить про те, що питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів.

З встановлених обставин у даній справі вбачається, що заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з метою отримання достовірних відомостей про місцеперебування зниклої безвісти особи.

Даючи оцінку доказам у справі суд приходить до висновку, що надані заявником суду докази не є достатніми. Жодний письмовий доказ, наданий заявницею не свідчить про обставини спільного проживання з ОСОБА_16 .

Постійність спільного проживання з 2018 року до моменту мобілізації в листопаді 2024 року не підтверджена жодним доказом, крім того, майже всі докази по справі свідчать про протилежне (свідчення свідків, документи, що підтверджують лікування та домашній арешт). За весь час з 2018 по 2024 рік у заявниці знайшлась лише одна спільна фотографія з ОСОБА_5 .. Отже, заявником не доведено ключову ознаку сім`ї.

Спільний побут, бюджет, господарство та взаємні права та обов`язки не підтверджені жодним зі свідків. Квитанції за придбання товарів є поодинокими та не підтверджують спільність коштів для їх придбання.

З середини 2023 року ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не сприймали як подружжя навіть свідки зі сторони заявниці. Враховуючи відзив на апеляційну скаргу від Міністерства оборони України, Міноборони також заперечує проти визнання факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не зважаючи на анкету військовослужбовця, щодо дійсності якої у ОСОБА_2 є сумніви.

Зважаючи на роздруківку листування та дзвінків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , а також свідчення свідків, відносини були періодичними, а не постійними та сталими, крім того в 2023-2024 роках зводились до мінімуму.

В період травми ноги (перелом), кримінальної відповідальності та лікування від зловживання алкоголем ОСОБА_13 постійно опікувалась його сестра, ОСОБА_8 та мати, ОСОБА_2 , в якої (м. Боярка) він проживав під час лікування, та проживання ОСОБА_13 в їх сімейній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно мав стосунки із заявницею, однак постійно в неї не проживав, а лише міг заночувати кілька разів на місяць. У 2023 року ОСОБА_5 проходив лікування у наркологічному відділенні КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та реабілітацію у медичному центрі ГО «Інтро Рехаб», при цьому усі витрати на лікування та реабілітацію понесла ОСОБА_2 . Після лікування та реабілітації ОСОБА_5 певний час проживав разом з матір`ю та сестрою ОСОБА_8 , після чого повернувся до проживання за місцем реєстрації. Також, у 2024 року ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності за статтею 185 КК України, і саме ОСОБА_2 несла витрати на послуги захисника. До того ж ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2023 року у справі №759/17308/23 перебував під домашнім арештом в квартирі АДРЕСА_2 , що унеможливлює його спільне проживання із заявником в квартирі заявника за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, факт проживання ОСОБА_5 не з заявницею підтверджується довідкою ОСББ «Дніпро СБ», від 17.06.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_5 з 16.06.1998 року до 2024 року (до моменту мобілізації) постійно проживав за адресою АДРЕСА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що заявником не надано належних та допустимих доказів про те, що заявниця та зниклий безвісти ОСОБА_5 мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, вели спільний побут, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, приймали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, які засвідчують реальність сімейних відносин у періоди з 2018 року до 2024 року.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 76-81, 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 ; Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.