ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 725/7405/24

провадження № 61-13864св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Ситнік О. М.

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шалара Іона Васильовича на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 липня 2025 року в складі судді Проскурняка І. Г. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року в складі колегії суддів Височанської Н. К., Лисака І. Н., Перепелюк І. Б.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, за зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спільним сумісним майном і його поділ та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

У травні 2025 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спільним сумісним майном.

Посилався на те, що в липні 2008 року він познайомився із відповідачкою, між ними склалися стійкі відносини, а з осені 2008 року ОСОБА_3 із неповнолітнім сином переїхала проживати в його будинок. Під час спільного проживання з ОСОБА_3 вони займалися сімейним господарством, підтриманням порядку в будинку, сплатою комунальних платежів, придбанням речей домашнього вжитку.

У період 2012-2013 років вони спільно придбали контейнер на «Калинівському ринку» в 4 ряді, а в подальшому ще декілька контейнерів у 9 та 4 рядах. Після купівлі контейнерів вони також придбали торгівельні місця - два магазини на ринку «Добробут», одним з яких є дворівневе торгівельне місце НОМЕР_1, 8-й ряд, 4-й сектор, що розміщене на загальній площі 69,20 кв. м (з них призначено для торгівлі 34,60 кв.м на першому рівні, складське приміщення площею 34,60 кв. м на другому рівні), яке обладнане в приміщенні Навчально-виставкового комплексу «Добробут», за адресою: м . Чернівці, вул . Калинівська, 13В .

Просив встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 10 травня 2009 року до грудня 2021 року та в порядку поділу спільного майна визнати спільним сумісним майном та визнати за ним і відповідачкою право власності в рівних частках по 1/2 частині на дворівневе торговельне місце НОМЕР_1, 8-й ряд, 4-й сектор, розміщене на загальній площі 69,20 кв. м та обладнане в приміщенні Навчально-виставкового комплексу « Добробут » за адресою: м . Чернівці, вул . Калинівська, 13В .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

23 липня 2025 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спільним сумісним майном залишено без розгляду.

07 жовтня 2025 року постановою Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 липня 2025 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що в цій справі ОСОБА_1 заявивпозов до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спільним сумісним майном. Тобто ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до цієї ж відповідачки з тим самим аналогічним предметом та з аналогічних підстав, що і всправі № 725/4401/24 за його ж позовом, який перебуває на розгляді в Чернівецькому районному суді м. Чернівців, що підтверджується ухвалою від 14 червня 2024 року про відкриття провадження.Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шалар І. В. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року, в якій просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди залишили поза увагою те, що порівнювані позови мають відмінний предмет та сторін, оскільки в справі № 725/7405/24 предметом позову є визнання спільної сумісної власності на дворівневе торговельне місце, а в справі № 725/4401/25 - на квартиру, будинок та земельнуділянку. У Чернівецькому районному суді м. Чернівців позивачем є ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_4 , тоді як у Садгірському районному суді м. Чернівців - ОСОБА_1 є третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, позивачем є ОСОБА_2 , відповідачем ОСОБА_3

ОСОБА_6 заявити про об`єднання справ № 725/7405/24 та № 725/4401/24 не міг, так як участі у попередньому розгляді справи № 725/7405/24 у Чернівецькому районному суді м. Чернівців не брав, не був обізнаним про наявність такої справи.

Станом на момент призначення справи № 725/7405/24 до розгляду у Садгірському районному суді м. Чернівців справа № 725/4401/24 перебувала на стадії судового розгляду та можливості змінити предмет позову в ОСОБА_1 не було.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Позиція Верховного Суду

Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Приписи пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України направлені на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Залишення позову без розгляду в цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним щодо позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26 грудня 2025року в справі№ 742/1465/25, від 12 листопада 2025 рокув справі № 563/947/23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-цзазначено також, що позови вважаються тотожними, якщо у спорі одночасно співпадають його сторони, підстави та предмет. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Тоді як предмет спору - це об`єкт, зокрема річ, щодо якого виник спір.

Висновки судів у цій справі не узгоджуються з наведеними вище висновками Верховного Суду щодо застосування пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив встановити факт їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки, які не перебували в зареєстрованому шлюбі, з грудня 2008 року до грудня 2021 року; визнати, що квартири за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , а також 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5 є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; поділити спільне сумісне майно, визначивши за ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/2 частині за кожним право власності на зазначені квартири та земельну ділянку з кадастровим номером :36:003:1214, а також на 2/3 частини житлового будинку.

Зазначений позов прийнято до розгляду Чернівецьким районним судом м. Чернівців у справі № 725/4401/24 ухвалою 14 червня 2024 року (розгляд справи не завершено).

У травні 2025 року в цій справі № 725/7405/24 ОСОБА_1 подав до суду позов до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10 травня 2009 року до грудня 2021 року та в порядку поділу спільного майна визнати спільним сумісним майном й визнання за ним і відповідачкою право власності в рівних частках по 1/2 частині на дворівневе торговельне місце НОМЕР_1, 8-й ряд, 4-й сектор, розміщене на загальній площі 69,20 кв. м таобладнане в приміщенні Навчально-виставкового комплексу « Добробут » за адресою: м . Чернівці, вул . Калинівська, 13В .

Незважаючи на те, що спори в цій справі та справі № 725/4401/24 стосуються тих самих сторін ( ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ), і предмети позовівдотичні за формулюванням (про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спільним сумісним майном і його поділ), змістзаявлених вимог суттєво відрізняється.

У справі № 725/4401/24 предметом поділу між подружжям є квартири за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5 й земельна ділянку з кадастровим номером :36:003:1214, а в цій справі - дворівневе торговельне місце НОМЕР_1, 8-й ряд, 4-й сектор, розміщене на загальній площі 69,20 кв. м та обладнане в приміщенні Навчально-виставкового комплексу «Добробут» за адресою: м . Чернівці, вул . Калинівська, 13В .

За встановлених обставин Верховний Суд не погоджується з висновками судів про те, що в цій справі та справі № 725/4401/24 одночасно співпадають усі елементи позову.

Тому у судів не було підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду відповідно до пункту 4частини першої статті 257 ЦПК України.

Оскаржувані судові рішення взагалі не містять викладу порівнюваних позовних вимог з наведенням предметів обох позовів та складових заявлених вимог, що свідчить про формальні посилання судів на тотожність спору в цій справі тасправі № 725/4401/24.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду судом касаційної інстанції оскаржених судових рішень, які не можуть вважатися законними та обґрунтованими, що є підставою для їх скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки оскаржені судові рішення не відповідають нормам процесуального права та перешкоджають подальшому провадженню в справі, ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення скасовуються з передачею справи для продовження розгляду, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 389, 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шалара Іона Васильовича задовольнити.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 липня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська