ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 758/4672/20

провадження № 61-12708св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Київська міська рада,

відповідач: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2,

третя особа - Гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Галатенко Євгеній Євгенійович, на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року в складі судді Петрова Д. В. та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року в складі колегії суддів Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Київська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан.

Позов обґрунтовано тим, що 23 листопада 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийняла рішення про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на гараж, ряд НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , на АДРЕСА_1 .

Київська міська рада як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста Києва будь-яких рішень про передачу у власність чи користування земельної ділянки під будівництво гаража ОСОБА_1 чи іншим особам не приймала. Отже, ОСОБА_1 здійснила самочинне будівництво об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці, яка належить на праві власності територіальній громаді м. Києва, та на підставі неналежних документів здійснила реєстрацію самочинно збудованого нерухомого майна.

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено обстеження земельної ділянки, за результатами якого встановлено, що на цій земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження від 31 січня 2020 року № 20-0050-07.

Щодо неправомірних дій приватного нотаріуса ОСОБА_2. та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 листопада 2016 року № 32513501 позивач зазначав, що підставою для державної реєстрації права власності на вказане майно стали довідки гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 28 квітня 2016 року № 77 та від 10 листопада 2016 року. Нотаріус у порушення пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зроблено обов`язковий запит до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо правомірності посвідченого права власності за ОСОБА_1 на зазначений об`єкт нерухомого майна.

Позивач вважав, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки самовільного зайняття земельної ділянки. Земельна ділянка на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) у Подільському районі м. Києва не була відведена відповідно до вимог законодавства для будівництва об`єктів нерухомого майна, тому таке майно підлягає знесенню.

З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2016 № 32513501 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, за ОСОБА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 22,7 кв.м на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005), привівши її у придатний для використання стан.

Подільський районний суд міста Києва ухвалою від 20 серпня 2021 року залучив до участі в справі третьою особою гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Подільський районний суд міста Києва заочним рішенням від 23 лютого 2023 року позовКиївської міської ради задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 листопада 2016 року № 32513501 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код 91:066:0005, а саме, на гараж № НОМЕР_2 , ряд НОМЕР_1 , загальною площею 22,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, за ОСОБА_1 .

Зобов`язав ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 22,7 кв. м на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005), та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код 91:066:0005) на АДРЕСА_1 за даними міського земельного кадастру обліковується за гаражним автокооперативом « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Згідно із поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передання (надання) спірної земельної ділянки в користування (власність) фізичним особам. Земельна ділянка площею 22,7 кв. м, на якій розташоване спірне майно, яке ідентифікується згідно із технічною документацією як гараж № НОМЕР_2 , ряд НОМЕР_1 , на АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва і Київська міська рада також не приймала рішень про передання у користування чи у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_1

Подільський районний суд міста Києва ухвалою від 27 листопада 2023 року заяву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. в особі представника адвоката Галатенка Є. Є., про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року залишив без задоволення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, у грудні 2023 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) ОСОБА_2 в особі представника адвоката Галатенко Є. Є. подала апеляційну скаргу на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року, в якій просила скасувати рішення місцевого суду та ухвалити у цій справі нове судове рішення про відмову в позові.

Київський апеляційний суд постановою від 27 серпня 2024 року апеляційну скаргу приватного нотаріуса ОСОБА_2., в інтересах якої діє адвокат Галатенко Є. Є., задовольнив частково.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року скасував у частині вирішення позовних вимог Київської міської ради до приватного нотаріуса ОСОБА_2. та ухвалив у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову Київської міської ради до приватного нотаріуса ОСОБА_2. відмовив.

В іншій частині заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року залишив без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у цьому спорі зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені судом обставини справи підтверджують, що спір виник між Київською міською радою та ОСОБА_1 . Позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначив співвідповідачем, оскільки державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. З огляду на те, що в цій частині позивач заявив позов до неналежного співвідповідача - приватного нотаріуса, висновки суду першої про задоволення позову в частині вимог до приватного нотаріуса є помилковими. Крім того, апеляційний суд указав, що зобов`язання ОСОБА_1. (яка не подавала апеляційну скаргу у цій справі) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, не зачіпають права та інтереси приватного нотаріуса, у зв`язку з чим правові підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення в частині вимог до ОСОБА_1 за апеляційною скаргою приватного нотаріуса відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи особи, яка її подала

11 вересня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Галатенко Є. Є., засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року у цій справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року в частині задоволених позовних вимог та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник у касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заявник указує на те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, та у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 910/5702/17, від 24 липня 2019 року у справі № 910/10932/17, від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17, від 01 вересня 2021 року у справі № 335/5136/19, від 15 лютого 2023 року у справі № 431/7386/19, від 27 квітня 2022 року у справі № 521/21538/19, від 20 лютого 2024 року у справі № 910/15124/19, від 14 травня 2024 року у справі № 758/38/21, від 26 червня 2024 року у справі № 758/27/21, від 26 червня 2024 року у справі № 758/13812/21, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Заявниця указує, що суди не звернули увагу на те, що у разі, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, то задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Під час вирішення питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15 лютого

2018 року у справі № 910/5702/17 та від 24 липня 2019 року у справі № 910/10932/17.

Інші учасники справи не скористалися правом подання відзиву на касаційну скаргу.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 29 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі, витребував справу із суду першої інстанції.

У грудні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що 03 жовтня 1985 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було прийняте рішення № 985 «Про будівництво в ХІІ п`ятирічці зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам, на замовлення Київської міської ради добровільного товариства «Автолюбитель УРСР», відповідно до рішення виконкому міськради від 17 серпня 1985 року № 516 «Про заходи щодо розвитку послуг з ремонту будинків, будівництву споруд для садівничих товариств, гаражів та інших будов за замовленням населення у 1986-1990 роках і в період до 2000 року», згідно з яким планувалося будівництво НОМЕР_3 гаражів.

На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 31 березня 1988 року № 316 «Про будівництво зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам» було прийнято рішення про збільшення кількості місць на автостоянці на АДРЕСА_2 до 500.

За адресою: АДРЕСА_3, знаходиться гаражний кооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1», який створено 04 червня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія А00 №9044064.

Спірний гараж № НОМЕР_2 у ряду 11 побудовано господарським способом та введено в експлуатацію в 1990 році, що вбачається із довідки гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» № 77 від 28 квітня 2016 року.

Згідно з розпорядженням Київського міського голови від 03 серпня 2001 року № 969-г «Про погодження місць розташування об`єктів» гаражного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» погоджено місце розташування автостоянки на АДРЕСА_1 на землях міської забудови орієнтовною площею 1,045 га, за умови виконання пункту 10.1 цього розпорядження.

На підставі рішення Київської міської ради від 23 жовтня 2013 року № 342/9830 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» гаражному кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 1,45 га в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки згідно з планом-схемою. Обліковий код такої земельної ділянки 91:066:005к.

На час розгляду справи судами процес оформлення указаної земельної ділянки не завершено.

За відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_2 , ряд НОМЕР_1 зареєстровано приватним нотаріусом ОСОБА_2. на підставі довідок: БН від 10 листопада 2016 року та № 77 від 28 квітня 2016 року, виданих гаражним автокооперативом «ІНФОРМАЦІЯ_1».

31 січня 2020 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (обліковий код 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва, за результатами якого складений акт № 20-0050-07. У ході обстеження встановлено: земельна ділянка площею 1, 4548 га на АДРЕСА_1 обліковується за гаражним автокооперативом « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передання (надання) земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня; земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду переглядаються в межах доводів та вимог касаційної скарги в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 листопада 2016 року № 32513501 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код 91:066:0005, а саме, на гараж № НОМЕР_2 , ряд НОМЕР_1 , загальною площею 22,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, за ОСОБА_1 , та зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 22,7 кв. м на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005), та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан. В іншій частині судові рішення не оскаржені, тому в силу положень статті 400 ЦПК України касаційному перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження

№ 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20, провадження № 12-31гс22, пункт 8.10).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, провадження № 61-11144св22; від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, провадження № 61-6922св23; від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21, провадження № 61-6090св23).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа (зокрема, позивач чи відповідач), самостійно вирішує, зокрема, чи оскаржувати судові рішення в касаційному порядку та в яких межах.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20 (провадження № 61-3480сво21) вказано, що Об`єднана палата відхиляє аргументи касаційної скарги в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову щодо інших відповідачів (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4) з таких мотивів. У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). У справі, що переглядається, інші відповідачі (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4) не реалізували своє право на подання касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка інших відповідачів свідчить про повну згоду з оскарженими судовими рішеннями в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову щодо них.

У постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року в справі № 761/18365/20 (провадження № 61-9164св23) зазначено, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). У справі, що переглядається: в касаційних скаргах скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, просять скасувати постанову апеляційного суду як в частині задоволених позовних вимог до них, так і в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4; інші відповідачі (ОСОБА_3, ОСОБА_4) не скористалися своїм правом подачі касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка інших відповідачів (ОСОБА_3, ОСОБА_4) свідчить про їх повну згоду з постановою апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог до них. Аналіз аргументів касаційних скарг свідчить, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, не навели переконливих доводів, яким чином судове рішення апеляційного суду порушує їх права та інтереси в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, за умови, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, не оскаржили постанову апеляційного суду, тобто погодилися з постановою апеляційного суду в частині позовних вимог до них. Тому оскаржену постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить залишити без змін.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що зміст і характер відносин між учасниками справи свідчать, що спір виник між Київською міською радою як позивачем та ОСОБА_1 як відповідачкою, а тому апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2. у зв`язку з їх пред`явленням до неналежного відповідача. В означеній частині приватний нотаріус не оскаржувала судові рішення.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 не погоджується з ухваленими у цій справі судовими рішеннями про задоволення позовних вимог Київської міської ради до ОСОБА_1 . Водночас відповідачка ОСОБА_1 не скористався своїм правом подачі касаційної скарги або приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка відповідача (до якої задоволені вимоги позивача) свідчить про повну її згоду з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій в цій частині.

За таких обставин колегія суддів вважає, що аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що приватний нотаріус ОСОБА_2 не навела переконливих доводів, яким чином оскаржені судові рішення в частині задоволених позовних вимог Київської міської ради до ОСОБА_1 порушують її права та інтереси, а тому оскаржене заочне рішення суду першої інстанції у нескасованій після апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду в частині вимог Київської міської ради до ОСОБА_1 належить залишити без змін.

Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі № 758/5622/20 (провадження № 61-6258св24), яка ухвалена за подібних фактичних обставин та ідентичних доводів касаційної скарги приватного нотаріуса ОСОБА_2.

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

За таких обставин касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів у частині, яка переглядається, і не дають підстав для скасування оскарженого судового рішення в указаній частині.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а заочне рішення місцевого суду у нескасованій після апеляційного перегляду частині та постанову суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Галатенко Євгеній Євгенійович, залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року у нескасованій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 листопада 2016 року № 32513501 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код 91:066:0005, а саме, на гараж № НОМЕР_2 , ряд НОМЕР_1 , загальною площею 22,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, за ОСОБА_1 , та зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 22,7 кв. м на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005), та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська