Справа № 129/475/26
Провадження у справі № 2-о/129/55/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без руху

"11" лютого 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Швидкий О.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Вінниця Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті,

Встановив:

10.02.2026р. ОСОБА_1 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті.

Перевіривши заяву, суддя доходить висновку, що заяву належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Частиною 1 статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Положеннями ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Виходячи з роз`яснень, викладених у листі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, від 22.04.2021 року за № 985/0/208-21, заявникам не потрібно надавати до суду разом із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території копію письмової відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації факту смерті.

Згідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації смерті є один із документів: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації смерті є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт смерті.

Як свідчать матеріали справи, заявник не долучив до матеріалів справи докази на підтвердження смерті, а саме медичних документів, на підставі яких було видано «свидетельство о смерти» (мовою оригіналу), (довідку про поховання, копії договору на замовлення і організацію похорону, висновок про причину смерті, тощо). До заяви не додано жодного документу, який свідчив про смерть ОСОБА_2 .

За таких обставин, згідно до ч.1, 2 ст.185, 318 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та встановити останньому строк для усунення недоліків.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті без руху суддя бере до уваги роз`яснення, викладені в п.3, п.13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно до яких вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Керуючись ст.95,185, 260, 294, 318 ЦПК України, суддя

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків - п`ять днів, з дня отримання копії ухвали. Одночасно роз`яснивши, що у випадку не усунення недоліків у встановлений строк, заява буде вважатиметься неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: