Провадження № 2/577/86/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Волошко І.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 34591,02 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2 від 25.12.2020 в розмірі 34591,02 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.12.2020 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2, який підписано електронним підписом відповідача шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. За умовами договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8700 грн. 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до якого, останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2 від 25.12.2020 на загальну суму 34591,02 грн. На офіційному веб-сайті позивача міститься інформація щодо укладеного договору факторингу з Витягом з реєстру боржників. Від ОСОБА_1 не надходило жодного платежу на погашення заборгованості, яка складає 34591,02 грн., з яких: 8700 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25891,02 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. Також, просить стягнути судовий збір та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Представником відповідача подано відзив на позов, в якому частково визнає позов в сумі 1428,40 грн. Свої заперечення мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору №72 від 25.12.2020, плата за надану позику (кредит) за дисконтною процентною ставкою 2,14% в день становить 186,18 грн. на добу (2,14%х8700=186,18 грн.), тобто в розумінні вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України заборгованість відповідача за період з 25.12.2020 по 25.01.2020 включно 30 днів, тобто в межах строку кредитування, становить 5585,40 грн. (186,18 грн.х30=5585,40 грн.). Отже проценти за користування кредитом складають 5585,40 грн. Сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) складає 8700 грн. Нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування суперечить вимогам закону. Також зазначає про відсутність доказів переходу права вимоги за кредитним договором. Розмір витрат на правничу допомогу вважає надмірним (а.с.92)

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28.07.2025 справу передано до Конотопського міськрайонного суду Сумської області для розгляду за підсудністю (а.с. 70).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.23025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 23.10.2025 на 15:00 год. (а.с.77)

23.10.2025 за клопотанням представника відповідача Єлісєєва Д.О. справу відкладено на 27.11.2025 на 13:00 год.(а.с.79-80,82-83)

27.11.2025 за клопотанням представника відповідача Єлісєєва Д.О. справу відкладено на 17.12.2025 на 15:00 год.(а.с.86-87)

17.12.2025 справа до слухання не вносилася у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, справу відкладено на 13.01.2026 на 15:00 год (а.с.100).

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що прохає розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , який, в силу вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився; причини неявки не повідомив.

Представник позивача Єлісєєв Д.О. подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника, вимоги, викладені у відзиві на позов підтТримує, заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.98 зворот)

Представник третьої особи ТОВ «Компані Інвест Фінанс» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справі вповідомлений у встановленому законом порядку.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25.12.2020 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 2 з додатковими угодами. За умовами договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8700 грн. на банківську карту НОМЕР_1 строком на 30 днів, розмір процентної ставки в день 1,14%, річний розмір процентної ставки 417, 24 %. Загальні витрати за кредитом складають 11675,40 грн. (а.с. 32-34). Додатком № 1 до вказаного договору визначено графік платежів, в якому зокрема зазначено суму кредиту 8700 грн, проценти за користування кредитом 2975,40 грн. Загальна вартість кредиту 11675,40грн. (а.с. 32 на звороті).

Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 14.12.2022, підтверджено, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» 25.12.2020 о 16:33:21 була проведена успішна транзакція № 30890-67998-76408 на суму 8700 грн. на картку НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , банк-емітент Privat Bank (а.с.38)

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2 від 25.12.2020, заборгованість ОСОБА_1 станом на 27.02.2022 складає 34591,02 грн. (а.с.25,26)

05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до якого, останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2 від 25.12.2020 (а.с.35 36) зі сплатою відповідної плати за договором факторингу (а.с.44).

Від ОСОБА_1 не надходило жодного платежу на погашення заборгованості, яка складає 34591,02 грн., з яких: 8700 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25891,02 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом.

ІV. Норми права.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Оцінка суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав належним чином, у передбачений в договорі строк грошові кошти не повернув.

Водночас суд враховує, правовий висновок, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Умовами кредитного договору № 2 від 25.12.2020 в визначено строк кредитування 30 днів, тобто з 25.12.2020 по 25.01.2021. З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 8700 грн заборгованості за тілом кредиту, та 5585,40 грн процентів за користування кредитом відповідно до розрахунку представника відповідача. Таким чином. з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2 від 25.12.2020 на крористь позивача, який набув права вимоги, у розмірі 14285,40 грн. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

VІ. Судові витрати.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 993,18 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

У ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу).

Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Інтереси позивача представляє адвокат Білецький Б.М. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач додав до заяви копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.45), копію договору про надання правничої допомоги № 12619746 від 01.04.2024 (а.с.29-31); додаткову угоду № 2 від 16.09.2024 (а.с.37), акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 16.09.2024, в якому погоджено надання правових послуг товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості, а саме: складання позовної заяви про стягнення боргу - 3000 грн., правовий аналіз обставин спірних правовідносин 2250 грн., формування додатків до позовної заяви 750 грн., а всього на 6000 грн. (а.с. 20 ).

У справі, що розглядається позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн.

Керуючись ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, ч. 6 ст. 259, ст. 268, 352, 354, 355 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 34591,02 грн.- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2 від 25.12.2020 в розмірі 14285,40 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 993,18 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а всього 18 278,58? грн (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят вісім грн 58 коп).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 січня 2026 року о 15:00 год.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (юридична адреса: 07405, м.Бровари, Київська область, вул. Київська, 243-А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_3 в АТ «СЕНС БАНК», МФО:300346)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Н. В. Потій