Провадження №2/523/2628/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"09" лютого 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Березніченко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на спірній житловій площі у вказаній вище квартирі не проживає більше шести місяців без поважних на те причин. Внаслідок чого позивач вважає, що відповідач втратила право користування житлом відповідно до статей 71,72 ЖК України.

Ухвалою судді від 20 жовтня 2025р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18 грудня 2025р. закрито підготовче провадження з призначенням розгляду справи за участю сторін.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Попов В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлялась судова повістка належним чином за місцем реєстрації відповідача. Згідно поштових повідомлень відповідач відсутня за вказаною адресою, що вказує на її повідомлення про час та місце розгляду справи належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За згодою позивача та її представника, за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву, справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, на підставі рішення виконавчого комітету Іллічівського району м. Одеси №728 від 18.06.1993р. на ім`я ОСОБА_3 виданий ордер №200 серії ИР від 08 грудня 1993р., яким надано право останньому та членам його сім`ї: дружина ОСОБА_1 , сини: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на вселення в квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до договору №37 від 07 квітня 2025р., укладеного між Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради, як Наймодавцем та ОСОБА_1 , як Наймачем, останній та членам її сім`ї, синам: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та онучці ОСОБА_2 передана в найм квартира АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем документів слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_7 , який в свою чергу є сином позивача, ОСОБА_1 . Тобто, ОСОБА_2 є онучкою ОСОБА_1 .

Згідно з наявними у справі доказами, зокрема відомостей з Департаменту надання адміністративних послуг в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована позивач, ОСОБА_1 , з 26.01.1994 року. Крім неї, в квартирі з 12.03.2007року зареєстрована ОСОБА_2 .

Тобто, в силу статті 64 ЖК України ОСОБА_2 будучи онучкою, як первісного наймача спірної квартири, ОСОБА_3 , так і наступного ОСОБА_1 , як член сім`ї наймача, набула нарівні з ними усі права та обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

З представленого акту від 23.06.2025р. складеного і підписаного сусідами позивача, підписи яких завірені керівником ОСББ «Ініціатива», слідує, що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з 2010р. по теперішній час.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , сусіди позивача, показали, що дійсно ОСОБА_10 тривалий час не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , в квартирі відсутні належні їй речі. Відомостей про перешкоджання у її проживання з боку позивача у них немає.

Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, яка є її онучкою без поважних причин не проживає у спірній квартирі більше шести місяців.

За положеннями ч.1 ст. 71, ст.72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Зібрані по справі докази, як кожний окремо так і у їх сукупності, вказують на те, що відповідач на спірній житловій площі не проживає більше шести місяців без поважних на те причин, належні їй речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод у її проживанні з боку позивача судом не встановлено та таке не підтверджено відповідачем.

Водночас, з огляду на те, що відповідач досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 то судом приймається до уваги строк безпідставного її не проживання в спірній квартирі саме з вказаного часу та протягом наступних шести місяців.

Відтак, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратили право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення суду складено 09 лютого 2026р.

Суддя