Справа № 276/2172/25
Провадження по справі №2/276/145/26
09 лютого 2026 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08.07.2024 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 907695025.
20.03.2024 між ТОВ «Оптимальні кредити» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №20/0324-01, відповідно до умов якого ТОВ «Оптимальні кредити» відступило ТОВ «Таліон плюс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Відповідно до реєстру боржників № 9 від 28.08.2024 до договору факторингу № 20/0324-01 укладеного між ТОВ "Оптимальні кредити" та ТОВ "Таліон плюс" до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 907695025.
27.02.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 11.12.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не направив.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 08.07.2024 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 907695025. Згідно договору сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредитної лінії складає - 4500,00 гривень; валюта - українська гривня; строк кредитування - до 1826 днів, дисконтний період 20 днів, з можливістю продовження; кінцева дата повернення кредиту - 07.08.2029 року.
Тип процентної ставки - фіксована; базова процентна ставка - 547,50 % річних; при виконанні умов передбачених кредитним договором можуть надаватися знижки до рівня дисконтної ставки: 3,65 % - 547,50 % річних або індивідуальної ставки: 465,25 - 547, 50 %.
Первісний кредитор виконав свій обов`язок 08 та 10.07.2024 року перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 3800,00 грн та 700,00 на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Що підтверджується платіжними дорученнями №33d6a486-da22-44b3-ac2c-41f5db4f6111 від 08.07.2024 року та №cf8471c6-6d57-4f89-96f1-bd0e4b7df2d9 від 10.07.2024 року. Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Оптимальні кредити» про перерахування коштів на рахунок відповідача.
Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що 08.07.2024 року між ТОВ «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 907695025.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Системний аналіз положень ст.ст. 512, 514 ЦК України свідчить, що відступлення права вимоги можливе лише у зобов`язанні, яке існує на момент укладення договору про відступлення права вимоги (у т.ч. договору факторингу).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач указує на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 , уклавши договір факторингу № 27/0225-01 з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС", яке, в свою чергу, отримало право такої вимоги згідно договору факторингу № 20/0324-01 від 20.03.2024 з ТОВ «Оптимальні кредити».
Проте, суду не надано належним чином засвідчену копію договору факторингу № 20/0324-01 від 20.03.2024, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ «Оптимальні кредити». Відтак, перехід права вимоги за спірним договором позивачем не підтверджено відповідними доказами.
Окрім того, зі змісту позовної заяви слідує, що договір факторингу № 20/0324-01 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ «Оптимальні кредити» уклали 20.03.2024, тобто раніше, ніж виникли кредитні правовідносини між ТОВ «Оптимальні кредити» та відповідачем ОСОБА_1 (договір від 08 липня 2024 року).
Таким чином, ТОВ «Оптимальні Кредити» не могло відчужити право вимоги за майбутнім кредитним договором №907695025 від 08.07.2024, тобто за договором, який станом як на 20.03.2024 (день укладення договору факторингу №20/0324-01) ще не існував.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги за кредитним договором №907695025 від 08.07.2024 до ТОВ «Таліон плюс», що, у свою чергу, виключає перехід права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача на підставі договору факторингу №20/0324-01, оскільки такий договір є похідним від договору факторингу, на підставі якого б ТОВ «Таліон плюс» належало право вимоги за кредитним договором №907695025 від 08.07.2024.
У своїй позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило розглянути справу за відсутності його представника та на підставі наявних у справі доказів, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів заявлено не було.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, то на підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 279, 280-282, ЦПК України, суд
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя А.М. Збаражський