Єдиний унікальний номер 741/55/26
Провадження № 2-н/741/7/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

м. Носівка 20 січня 2026 року

Суддя Носівського районного суду Чернігівської області Киреєв О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу,

встановив:

Заявник звернувся до суду з цією заявою, просив видати судовий наказ , яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01 липня 2025 року по 30 листопада 2025 року у сумі 1117,99 грн та 302,80 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вказаної норми судом було направлено запит до Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

До суду надійшла відповідь на зазначений запит, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 січня 2026 року на запит суду вбачається, що за ОСОБА_1 не зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»№14 від 23 грудня 2011 року вбачається, що у випадку заявлених вимог про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Як вбачається з ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII (далі - Закон № 2189) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

В той же час, у матеріалах, доданих до заяви, відсутні відомості про момент виникнення договірних відносин, укладення відповідного договору розподілу природного газу побутовим споживачам, актуальної на момент звернення з заявою про видачу судового наказу інформації про правовий статус боржника по відношенню до об`єкта нерухомості, що має підтверджуватись витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або доказами, що відповідні відомості у вказаному реєстрі відсутні з посиланням на первинну документацію, що дає змогу встановити, що нерухоме майно дійсно належить боржнику.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу з ОСОБА_1 .

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Керуючись ч. 9 ст. 165, ст. 166, ч. 2 ст.167, ст.ст. 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити Чернігівській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.В. Киреєв