№ 207/4818/15-ц
№ 4-с/207/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючої судді Подобєд О.К.

при секретарі Бакуліні І.С.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_2 на рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб органу державної виконавчої служби та державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд: 1) зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурцеву В.В. винести постанову про зупинення виконавчого провадження №49977141 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 ; 2) визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурцевої В.В. щодо не зняття арешту з банківських рахунків боржника - ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №49977141; 3) зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурцеву В.В. винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на банківських рахунках боржника - ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №49977141; 4) визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурцевої В.В. щодо зміни назви сторони стягувача виконавчого провадження №49977141, а саме зміни прізвища стягувача із « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », без винесення відповідної Постанови державного виконавця про зміну назви сторони виконавчого провадження (про зміну прізвища стягувача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ») та за відсутності документів, підтверджуючих зміну прізвища стягувача на « ОСОБА_4 »; 5) зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурцеву В.В. здійснити перерахунок розміру заборгованості з аліментів ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням №49977141 без урахування розміру додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану».

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні старшого державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) Бурцевої В.В. перебуває виконавче провадження №49977141, відкритого на підставі виконавчого листа №207/4818/15-ц виданого 11.01.2016 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) на користь ОСОБА_6 . Постановою державного виконавця було звернуто стягнення на доходи боржника та накладено арешт на його рахунки. Оскільки він є військовослужбовцем ЗСУ та його банківський рахунок використовується для нарахування йому заробітної плати, вважає, що до нього має бути зупинене вчинення виконавчих дій та знято арешт з його рахунків. Окрім того, він не погоджується із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем, згідно якого визначена заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 246546,91 грн., оскільки військовослужбовці сплачують аліменти на загальних засадах та з усіх видів грошового забезпечення (крім такого, яке не має постійного характеру). Зазначає, що додаткова винагорода військовослужбовцям виплачується на період дії воєнного стану, тобто вказана винагорода є окремим тимчасовим видом виплати, а отже утримання аліментів з додаткової винагороди не повинно здійснюватись. Нарахована заборгованість зі сплати аліментів є значно завищеною. Також зазначає, що у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування або прізвище, ім`я чи по батькові, виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження. Отже, оскільки в матеріалах виконавчого провадження №49977141, відсутня постанова державного виконавця про зміну назви сторони виконавчого провадження (про зміну прізвища стягувача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ») та відсутні документи на підтвердження зміни прізвища стягувача, тому такі дії державного виконавця вважає протизаконними. Просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника в судовому засіданні просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурцева В.В. в судове засідання не з`явилась. У задоволенні скарги просила відмовити з підстав, викладених у запереченнях на скаргу. Зазначає, що на примусовому виконанні Відділу перебуває виконавче провадження №49977141 з примусового виконання виконавчого листа №207/4818/15-ц від 11.01.2016 року, виданого Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. Вказане виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 20.01.2016 року. Державним виконавцем 19.10.2021 року були винесені постанови про тимчасові обмеження. Старшим державним виконавцем Бурцевою В.В. 17.04.2025 року було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій. Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Зазначає, що Перелік видів доходів, які враховується при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, дітей батьків, інших осіб зазначений в постанові Кабінету Міністрів України від №146 від 26.02.1993 року. У п.8 цієї Постанови зазначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Жодним нормативно-правовим актом не зазначено, що додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану є грошовим забезпеченням, що немає постійного характеру. Більш того, відповідно відповіді на запит до Державної податкової служби, Довідки про доходи молодшого сержанта ОСОБА_2 наданою ВЧ НОМЕР_1 , додаткова грошова винагорода виплачувалася боржнику щомісячно. Відповідно до п.10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», не передбачено: припинення звернення стягнення на заробітну плату у період дії в Україні воєнного стану (звернення стягнення припиняється виключно на пенсію та стипендію, крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу, однак, вказане допускається тільки у разі, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе. Також повідомляє, що 11.04.2025 року на особистому прийомі громадян у Відділі, боржнику ОСОБА_2 були надані документи виконавчого провадження для ознайомлення, та отримані усні та письмові заяви, звіти від військової частини від останнього. Отже, згідно до останнього розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.07.2025 року за вищевказаним виконавчим провадженням, станом на 30.06.2025 року заборгованість складає 245191,94 грн. Оскільки інформація про доходи за третій та четвертий квартали 2023 року відсутня, державним виконавцем було направлено запит до Державної податкової служби та аліменти за даний період нараховані виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме 14510,00 грн. Звіт за червень-липень 2025 року від ВЧ НОМЕР_1 не надходило.

Стягувачка ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про поважні причини неявки суду не повідомила.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Перевіривши матеріали скарги, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дана норма кореспондується статті 74 Закону, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

На примусовому виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №49977141 з примусового виконання виконавчого листа №207/4818/15-ц від 11.01.2016 року, виданого Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів). Вказане виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 20.01.2016 року.

21.03.2025 року постановою державного виконавця Бурцевої В.В. було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 .

Старшим державним виконавцем Бурцевою В.В. 17.04.2025 року було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

Частиною 1 ст. 48 Закону визначено, що з вернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом статті 71 Закону, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником (пункт 2 частина 4 статті 71 Закону).

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Перелік видів доходів, які враховується при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, дітей батьків, інших осіб зазначений в постанові Кабінету Міністрів України від №146 від 26.02.1993 року.

У п.8 цієї Постанови зазначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Відповідно відповіді на запит до Державної податкової служби, Довідки про доходи молодшого сержанта ОСОБА_2 наданою ВЧ НОМЕР_1 , додаткова грошова винагорода виплачувалася боржнику щомісячно.

Відповідно до п.10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», не передбачено: припинення звернення стягнення на заробітну плату у період дії в Україні воєнного стану (звернення стягнення припиняється виключно на пенсію та стипендію, крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу, однак, вказане допускається тільки у разі, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе.

11.04.2025 року на особистому прийомі громадян у Відділі, боржнику ОСОБА_2 були надані документи виконавчого провадження для ознайомлення, та отримані усні та письмові заяви, звіти від військової частини від останнього.

Отже, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.07.2025 року за вищевказаним виконавчим провадженням, станом на 30.06.2025 року заборгованість боржника ОСОБА_2 складає 245191,94 грн.

Оскільки інформація про доходи за третій та четвертий квартали 2023 року відсутня, державним виконавцем було направлено запит до Державної податкової служби та аліменти за даний період нараховані виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме 14510,00 грн. Звіт за червень-липень 2025 року від ВЧ НОМЕР_1 не надходило.

Розпорядженням КМУ «Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану» від 02.03.2022 року №198-р та 10-2 Розділу ХІІІ Закону України «Про внесення зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 №2129-ІХ, з метою забезпечення життєдіяльності населення, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України дозволялося фізичним особам здійснювати видаткові операції з рахунків, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби або приватним виконавцем без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом щодо такої особи не перевищувала 100000 грн.

06.05.2023 набрали чинності зміни Закону України «Про виконавче провадження», а саме передбачено, що відповідно до пункту 10-2 Розділ XIII Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ: фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Згідно ст. 59 Закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, відповідно до роз`яснення Національного банку України про арешт розрахункових рахунків на які надходять заробітна плата, пенсія, стипендія та інші соціальні виплати зазначено, що рахунок, який відкривається, у тому числі для зарахування заробітної плати, пенсії, стипендії чи соціальних виплат, за умовами банківського обслуговування є звичайним поточним рахунком. Тобто, це рахунок фізичної особи для власних потреб, на який можуть зараховуватися будь-які кошти, а не тільки кошти цільового призначення. Це регламентується Інструкцією про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів від 12.11.2003 № 492.

Якщо рахунок, на який здійснюється зарахування зарплати, пенсії, стипендії чи соціальних виплат є поточними, то арешт може бути накладено на усі доступні кошти відповідно до резолютивної частини постанови про арешт коштів боржника.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Окрім того, в матеріалах справи наявні документи на підтвердження зміни прізвища стягувача « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », а саме: заява ОСОБА_7 , копія паспорту та копія свідоцтва про шлюб.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами не доведено протиправність дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб органу державної виконавчої служби та державного виконавця відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Подобєд О.К.