Справа № 579/2504/18
У Х В А Л А

06 лютого 2026 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Сергієнко Ж.М.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Міщенко Тетяни Миколаївни про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим , що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер , а вона регулярно перераховує аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 .

Сторони в судове засідання не з?явилися.

За змістом ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви , приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Кролевецького районного суду від 11 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини її заробітну щомісячно , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , до досягнення дитиною повноліття .

Кролевецьким районним судом видано виконавчі листи .

Згідно з ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідо до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача.

Таким чином наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно є закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому підлягає закінченню у разі смерті стягувача.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на системний аналіз положень ст.ст.13, 432 ЦПК України, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» необхідності визнавати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом заяви дитина та мати проживають окремо .

ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання АДРЕСА_1 (а.с.55).

Дитина ОСОБА_4 зареєстрована за місцем проживання АДРЕСА_2 (а.с.9).

Таким чином дитина та мати проживають за різними адресами.

Дитина ОСОБА_4 навчається у Конотопському ДПТНЗ № 4, мати ОСОБА_1 працює в республіці Чехія (а.с.66).

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом ч. 2 ст. 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Згідно ч. 3 ст. 193 СК України аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Інші доводи заявника та її представника, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст.ст. 13, 432 ,260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 11 лютого 2026 року.

СуддяО. В. Моргун