ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 2-565/11

провадження № 61-7204св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Ситнік О. М.

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року в складі колегії суддів Верланова С. М., Невідомої Т. О., Нежури В. А.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Уквітні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила розділити спільне майно подружжя, виділивши їй будинок АДРЕСА_1 , оскільки його поділити на дві частини неможливо, і на частину земельної ділянки площею 0,1492 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за цією ж адресою, а відповідачу виділити автомобіль «Нісан Кашкай», реєстраційний номер НОМЕР_1, і частину земельної ділянки площею 0,1492 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд на АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

18 липня 2011 року рішенням Бородянського районного суду Київської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено.

Розділено спільне майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок

АДРЕСА_1 вартістю 248 258,00 грн і на частину земельної ділянки площею 0,1492 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за цією ж адресою вартістю 36 836,00 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Нісан Кашкай», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 121 202,00 грн і на частину земельної ділянки площею 0,1492 га для будівництва та обслуговування жилого будинку

АДРЕСА_1 вартістю 36 386,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

28 лютого 2025 року ухвалою Бородянського районного суду Київської області відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Бородянського районного суду Київської області від 18 липня 2011 року в справі № 2-565/11.

23 квітня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу

ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 18 липня 2011 року визнано неподаною та повернуто.

Апеляційний суд керувався тим, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 липня 2011 року в справі № 2-565/11 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя. 18 березня 2025 року ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, однак вважає, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права та обов`язки, подала апеляційну скаргу через суд першої інстанції. Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків скарги, а саме зазначення дати ознайомлення з оскаржуваним рішенням суду, звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження та зазначення про наявність або відсутність у неї зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків, в якій вказала про відсутність у неї зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак заявниця не зазначила дату ознайомлення з рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 липня 2011 року, а тому апеляційний суд позбавлений можливості визначити початок перебігу строку на апеляційне оскарження. Недоліки, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року, ОСОБА_1 у встановлений судом строк усунуті не в повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

07 червня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня2025 року, в якій просить її скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що про оскаржуване рішення суду першої інстанції вона дізналася лише в лютому 2025 року, коли отримала копію позову про її виселення з сином із будинку. Під час розгляду документів, які залишилися після смерті чоловіка - ОСОБА_5 знайшла копії розписок ОСОБА_3 на ім`я її чоловіка про отримання від нього 38 500,00 доларів США за проданий житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним. За життя чоловіка майно не було переоформлено, хоча вартість будинку й земельної ділянки повністю сплачена. Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції це майно поділене між подружжям ОСОБА_2 . Вона єдиний спадкоємець ОСОБА_5 , тому їй має належати й будинок, і земельна ділянка. Наразі її права як спадкоємця ОСОБА_5 порушені, адже триває судовий розгляд про її виселення з будинку.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Позиція Верховного Суду

Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (частина перша статті 355 ЦПК України).

У частинах другій-третій статті 357 ЦПК України вказано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина сьома статті 357 ЦПК України).

Предметом касаційного оскарження в справі є ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги заявниці у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Апеляційний суд залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 18 липня 2011 року без руху, а в подальшому - повернув заявниці через неусунення її недоліків, з чим погоджується Верховний Суд, з огляду на таке.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали суду для усунення недоліків скарги, а саме зазначення дати ознайомлення з оскаржуваним рішенням суду, звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України та зазначення відомостей про наявність або відсутність у неї зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків, в якій вказала про відсутність у неї зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Однак заявниця не зазначила дату ознайомлення з рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 липня 2011 року.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відсутність інформації щодо дати ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції перешкоджає можливості суду встановити, чи відбулося звернення заявниці з апеляційною скаргою в межах строків, установлених статтею 354 ЦПК України, за якою визначальним є саме дата вручення повного рішення суду.

Отже, недоліки, які зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 25 березня 2025 року, ОСОБА_1 усунуті не в повному обсязі, у зв`язку з чим апеляційний суд був позбавлений можливості визначити початок перебігу строку на апеляційне оскарження.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 цього кодексу, тому апеляційний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв відповідно до вимог процесуального закону.

Доводи касаційноїскарги не спростовують висновків судуапеляційної інстанції щодо наявності підстав для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення заявниці, а, отже, й не дають підстав вважати неправильним застосування апеляційним судом норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала апеляційного суду - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська