Справа № 369/2160/25
Провадження № 2/369/2962/26
05.02.2026 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
за участю секретаря Іларіонова І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу №369/2160/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Федоренко Олена Ігорівна про визнання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -
У лютому 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гайдаманчук Ірина Олександрівна звернулася до суду із позовною заявою до Боярської міської ради Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Федоренко Олена Ігорівна про визнання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за за законом першої черги, після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить: 43/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 та 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Після звернення позивача в листопаді 2024 року до Приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Федоренко О. І, 05 листопада 2024 року було заведено спадкову справу № 30/2024 стосовно майна померлої ОСОБА_2 , та повідомлено позивачу, що вона пропустила термін для прийняття спадщини, який можливо продовжити лише в судовому порядку.
Причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає поважними, а саме: вимушений переїзд з введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану через військову агресію рф проти України на тимчасове проживанням до Данії та отримання ВНЖ; ускладнення реалізації права громадян України на спадкування з початку військової агресії російської федерації проти України 24 лютого 2022 року. Зазначене обмежило позивача у реалізації своїх прав у встановлений законом строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у тому числі із тих причин, що вона боялася переміщуватися через об`єктивну, реальну та дійсну загрозу для свого життя та здоров`я, через бойові дії, спричинені збройною агресією російської федерації.
Таким чином, зважаючи на викладене, позивач звернулася до суду із позовною заявою та просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування у Приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Федоренко О.І. належним чином засвідченої копії спадкової справи № 30/2024 від 05 листопада 2024 року після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
27 листопада 2025 року на виконання ухвали суду від 09 червня 2025 року від приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Федоренко О.І. надійшла копія спадкової справи № 30/2024 від 05 листопада 2024 року після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги заяви підтримала та просила задовольнити.
У судове засідання представник відповідача та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15 вересня 1982 року відділом ЗАГС залізничного району м. Києва, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 03 червня 1982 року було складено відповідний актовий запис № 1244. Батьками особи вказані: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 .
Згідно копії витягу з Єдиного державного веб-порталу електронних документів «Дія» від 11 листопада 2024 року про актовий запис про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано 23 вересня 2005 року, актовий запис № 993.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 18 січня 2024 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років, про що 18 січня 2024 року складено відповідний актовий запис №129.
Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 79016898, виданого 05 листопада 2024 року приватним нотаріусом Федоренко О.І., 05 листопада 2024 року до спадкового реєстру було внесено запис № 73237377 про реєстрацію спадкової справи за № 30/2024. Спадкодавець ОСОБА_2 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 листопада 2024 року № 103, приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Федоренко О.І., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
За приписами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року в справі №318/1037/15, від 21 жовтня 2019 року в справі № 662/1724/18, від 24 січня 2020 року в справі №192/1663/17.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного ст. 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи.
Дослідивши надані позивачами докази, виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зважаючи на те, що позивач обґрунтовує пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини вимушеним переселенням до іншої країни через початок військової агресії російської федерації проти України 24 лютого 2022 року. Вказане свідчить про поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини пропуску позивачами строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій.
Оскільки, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, а також враховуючи той факт, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог та надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1270-1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Федоренко Олена Ігорівна про визнання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА