У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі суду:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Кринички заяву адвоката Ангелова Юрія Віталійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, -

УСТАНОВИВ:

07 листопада 2025 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Адвокат Ангелов Ю.В., звернувся до суду із заявою, згідно якої просить роз`яснити вищезазначене судове рішення від 07 липня 2025 року, чи вважаються висновки, які викладені судом про стягнення аліментів на користь позивача, як ті, що підтверджують самостійне (одноособове) виховання дитини у той час, як відповідачка ОСОБА_2 проживає за кордоном і не бере участі у вихованні дитини.

За приписами ч. 3 ст. 271 ЦПК України, розгляд заяви про роз`яснення судового рішення не передбачає прямого обов`язку суду щодо виклику сторін, однак, у разі необхідності, суд може викликати учасників справи.

Суд, дослідивши заяву адвоката Ангелова Ю.В. про роз`яснення судового рішення, а також, надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині другій наведеної норми передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

Так, 07 листопада 2025 року судом ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яким позовні вимоги задоволено.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ( 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00).

Згідно заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що представником позивача висувається питання щодо підтвердження факту самостійного (одноособового) виховання ОСОБА_1 його дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішення питання щодо підтвердження факту самостійного виховання ОСОБА_3 його сина, не входило до складу позовних вимог, заявлених в рамках позовної заяви по справі № 201/10212/25, а також, за своїм характером та метою несуть інший юридичний факт.

Судом встановлено, що мотивувальна частина вищезазначеного рішення не допускає різного тлумачення та обґрунтування щодо задоволення позовних вимог, а обставини, що, на думку адвоката Ангелова Ю.В. стали підставою для подання вказаної заяви, не можуть слугувати підставою роз`яснення зазначеного рішення суду, оскільки не відповідають правовій природі та призначенню статті 271 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 271, 353 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви адвоката Ангелова Юрія Віталійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: В. В. Берелет