Провадження № 2-з/211/9/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в особі головуючої судді Рагозіної С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

предметом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є звільнення від сплати аліментів. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2025 року було повідомлено про відкриття провадження у справі № 211/11945/25 (провадження № 2/211/4971/25). Позивач і Відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 27 листопада 2009 року по 18 грудня 2013 рік. Під час шлюбних відносин у них народилась спільна дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18 грудня 2013 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 211/6792/13-ц (Провадження № 2/211/2651/13) ухвалив рішення про розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачкою. 25 листопада 2013 року у справі № 211/6790/13-ц (Провадження № 2/211/2650/13) Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішив стягнути з Позивача на користь Відповідачки на утримання доньки, ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням нею повноліття, починаючи стягнення з 07 листопада 2013 року. 13.11.2017 року було відкрито виконавче провадження № 55106388. Однак, у березні 2025 року Позивачу стало відомо, що донька не проживає на постійній основі з Відповідачкою через конфлікти з останньою. Пізніше стало відомо, що дитина перебуває у Благодійній організації «Центр вихід Є!». У Довідці, виданій Благодійною організацією «Центр вихід Є!» від 22.09.2025 року зазначається наступне: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.08.2025 по 11.01.2026 проходить програму терапії наслідків психологічних травм, деривації. Позивач здійснював оплату вказаному закладу з метою забезпечення лікування ОСОБА_3 , про що свідчать долучені квитанції. Беручи до уваги зазначені обставини, позивач звернувся до суду з позовною заявою про припинення стягнення аліментів, оскільки донька проживає окремо від Відповідачки та остання не цікавиться дитиною взагалі. Станом на сьогоднішній день, на момент розгляду справи з банківських рахунків Позивача продовжують стягувати кошти на виконавчий збір за виконавчим провадженням № 55106388, що підтверджується відповідними транзакціями, проте, Відповідачка не спрямовує дані кошти для задоволення потреб дитини.

ОСОБА_4 просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони стягувати з ОСОБА_1 грошові кошти за виконавчим провадженням № 55106388, виконавчий лист № 211/6790/13-ц, виданий 17.12.2013, документ видав Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, оскільки вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В пункті другому Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», де чітко зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З обставин справи встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 , зокрема, ставить питання про припинення стягнення аліментів справі № 211/6790/13-ц (Провадження № 2/211/2650/13), яке набрало законної сили та в установленому законом порядку не скасовано.

Отже, забезпечивши позов шляхом зупинення стягнення заборгованості по аліментам, суд фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті.

Доводи ОСОБА_1 про безпідставність стягнення заборгованості по аліментах на користь відповідачки, що порушує права позивача та дитини, на утримання якої стягуються аліменти, є обставиною, яка підлягає встановленню під час вирішення спору по суті, і не є підставою для забезпечення позову. Окремо суд враховує, що законодавець чітко встановлює процесуальний порядок звернення до суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зокрема зазначає про необхідність звернутися до суду саме із заявою, сторонами якої будуть боржник та стягувач, а не з відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Спосіб забезпечення позову обраний позивачем не відповідає вимогам закону та фактично зупиняє виконання судового рішення в іншій справі, яке набрало законної сили, тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони стягувати з ОСОБА_1 грошові кошти за виконавчим провадженням № 55106388, виконавчий лист № 211/6790/13-ц, виданий 17.12.2013, документ видав Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. О. Рагозіна