КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2558/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2142/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Проць Т.В.,-

встановив:

У травні 2025 року ТОВ «Селфі Кредит» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Селфі Кредит» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 1595209 від 26 червня 2024 року у розмірі 98 970 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 1595209.

ТОВ «Селфі Кредит» зазначало, що відповідачем порушені умови укладеного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 98 970 грн 95 коп., яка складається: із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 16 000 грн 00 коп., заборгованості по прострочених відсотках у розмірі 74 970 грн 00 коп. та штрафних санкцій у розмірі 8 000 грн 00 коп.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за № 1595209 від 26 червня 2024 року у розмірі 90 970 грн 00 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 226 грн 60 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит № 1595209 від 26 червня 2024 року у розмірі90 970 грн 00 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 грн 00 коп та із заборгованості за відсотками у розмірі 74 970 грн 00 коп.

Судом першої інстанції відмовлено у стягненні із відповідача штрафних санкцій у розмірі 8 000 грн 00 коп., оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період воєнного станупозичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 26 червня 2024 року між сторонами укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» № 1595209. Розмір кредиту - 11 000 грн 00 коп., строк кредитування - 360 днів, стандартна процентна ставка становить - 1, 5 % в день.

Додатковою угодою від 27 червня 2024 року збільшено суму кредиту на 5 000 грн 00 коп.

Відповідно до п.п. 2.1. договору кредитні кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «Селфі Кредит» зазначало, що кредитодавцем виконано умови укладеного договору про надання споживчого кредиту та перераховано шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача грошові кошти в розмірі 11 000 грн 00 коп. та 5 000 грн 00 коп. на номер платіжної карти № НОМЕР_1 , що підтверджується копіями листів ТОВ «Пейтек».

ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит, заборгованість не погасив. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 98 970 грн 95 коп., яка складається: із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 16 000 грн 00 коп., заборгованості по прострочених відсотках у розмірі 74 970 грн 00 коп. та штрафних санкцій у розмірі 8 000 грн 00 коп.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «Селфі Кредит» надало копію: договору про споживчий кредит № 1595209 від 26 червня 2024 року; паспорту споживчого кредиту; розрахунку заборгованості; графіку платежів; листів ТОВ «Пейтек».

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиціїукласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що договір про споживчий кредит № 1595209 від 26 червня 2024 року та додаткова угода від 27 червня 2024 року підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів, вказано паспортні дані, номер телефону та електронну пошту ОСОБА_1 .

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір про споживчий кредит та додаткова угода між сторонами не були б укладені.

Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1 (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення договору про споживчий кредит та додаткової угоди від його імені, відповідачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що договір та додаткова угода підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Відтак, підписання відповідачем договору про спожчивий кредит № 1595209 та додаткової угодипідтверджено належними та допустимими доказами.

Зміст договору свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в договорі вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 .

Так, ст. 31 Закону України «Про платіжні послуги» прямо зобов`язує платіжного оператора надавати детальну інформацію про платіжну операцію (ч. 4 для платника, ч. 5 для отримувача, а також ч. 3, якщо є послуга ініціювання платежу). Це підтверджує право кредитора (як платника) та позичальника (як отримувача) вимагати таку інформацію.

Пункти 4 та 5 частини 4 та 5 вказаної статті відповідно чітко визначають, яка інформація має бути надана після виконання операції. Це включає: відомості для ідентифікації операції (що є суттю звіту/листа, який кредитор отримує від платіжного оператора); інформацію про отримувача (номер картки/рахунку позичальника), суму платіжної операції, дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача.

Кредитор ТОВ «Селфі Кредит» є фінансовою, а не банківською установою. Враховуючи положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.

Надані позивачем інформаційна довідки ТОВ «Пейтек» від 10 квітня 2025 року містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем в договорі про споживчий кредит, що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений договір, додаткова угода та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу. Договір про споживчий кредит укладено 26 червня 2024 року о 15 год 15 хв., а грошові кошти перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 26 червня 2024 року о 15 год 17 хв. Додаткова угода укладена 27 червня 2024 року об 11 год 52 хв., а грошові кошти перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 26 червня 2024 року об 11 год 53 хв.

Враховуючи, що платіжні операції в даному випадку здійснювалися через небанківську платіжну систему, відтак, вказана інформаційна довідка є належним первинним документом, що підтверджує транзакцію про перерахування на банківський рахунок № НОМЕР_1 - 16 000 грн 00 коп.

Так, застосований кредитором підхід при складанні розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитом не суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідачем не спростований.

Відтак, колегія суддів вважає доведеним факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 16 000 грн 00 коп. за договором про споживчий кредит ат додатковою угодою, проте останнім не виконано взяті на себе зобов'язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, кошти не повернуто.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Селфі Кредит» заборгованості у розмірі 90 970 грн 00 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 грн 00 коп та із заборгованості за відсотками у розмірі 74 970 грн 00 коп.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року в справі № 183/7850/22.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій, нарахованиху період дії воєнного стану, прострочення зобов`язання, яке виникло із договорупозики, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про стягнення 8 000 грн 00 коп.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Селфі Кредит» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту укладання між сторонами договору про споживчий кредит, колегія суддів відхиляє, оскільки ТОВ «Селфі Кредит» підтверджено підписання ОСОБА_1 договору та додаткової угоди електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів використання позивачем особистих даних відповідача від його імені скаржником не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено перерахування грошових коштів ОСОБА_1 , колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються долученими до матеріалів справи копіями листів ТОВ «Пейтек» про перерахування 16 000 грн 00 коп. на банківський рахунок, який вказано особисто відповідачем.

Позивач є фінансовою, а не банківською установою, відтак, інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 липня 2025 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 09 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко