Дата документу 10.02.2026 Справа № 337/2730/25
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №337/2730/25 Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Провадження № 22-ц/807/457/26 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

10 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов ОСОБА_1 , задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади актора театру ІІ категорії Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» з 10 березня 2025 року на 30 червня 2025 року та змінити формулювання причини звільнення з «через прогул, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України».

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади помічника головного режисера за сумісництвом Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» з 10 березня 2025 року на 21 серпня 2025 року та змінити формулювання причини звільнення з «через прогул, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України».

Стягнуто з Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу на посаді актора театру ІІ категорії за період з 11.03.2025 по 30.06.2025 у розмірі 53 849,28 грн та на посаді помічника головного режисера за сумісництвом за період з 11.03.2025 по 21.08.2025 у розмірі 20 734,05 грн, а всього 74 583 гривень 33 копійки без урахування податків і інших обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» в дохід держави судовий збір у розмірі 745 гривень 83 копійки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 08 грудня 2025 року, яка надійшла до апеляційного суду 11 грудня 2025 року. Одночасно з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначено, що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року буде виконане відповідачем по справі. Проте, під час виконання даного рішення, Комунальний заклад «Муніципальний театр «Дім актора» Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради у листопаді 2025 року звернулося до суду першої інстанції із заявою про його роз`яснення. Дана заява ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2025 року була повернута заявнику на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, у зв`язку з не усуненням недоліків зазначених в ухвалі суду від 13 листопада 2025 року. Факт невиконання вищевказаного рішення суду стало основною причиною звернення ОСОБА_1 із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції на вказане рішення суду. Просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення, оскільки вважає, що строк заявником апеляційної скарги пропущено з поважних причин.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 грудня 2025 року наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху, суд апеляційної інстанції, вказав, що оскільки ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного рішення в приміщенні суду першої інстанції 12 вересня 2025 року, що підтверджується відповідною розпискою (т.1 а.с. 198), тому останнім днем подачі апеляційної скарги для неї було 13 жовтня 2025 року з врахуванням вихідних днів, однак апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 08 грудня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження без наведення поважних причин його пропуску. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску, або навести інші підстави з відповідними доказами. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання (т.1 а.с.248-253).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали апеляційного суду, ОСОБА_1 надала до Запорізького апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та поновлення строку на апеляційне оскарження. Як на підставу поновлення строку заявник повторно посилається на раніше викладені обставини в апеляційній скарзі такі як неможливість виконання рішення суду, через те, що рішення суду не містило чіткого та однозначного способу виконання, звернення заявниці до правоохоронних органів, до суду першої інстанції з новим позовом, по якому відкрито провадження, що свідчить про добросовісність дій позивачки (т.2 а.с.1-2).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2025 року наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску, або навести інші підстави з відповідними доказами. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання (т.2 а.с.9-11).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали апеляційного суду, ОСОБА_1 надала до Запорізького апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та поновлення строку на апеляційне оскарження. Як на підставу поновлення строку заявник повторно посилається на раніше викладені обставини в апеляційній скарзі такі як неможливість виконання рішення суду, через те, що рішення суду не містило чіткого та однозначного способу виконання, звернення заявниці до правоохоронних органів, до суду першої інстанції з новим позовом, по якому відкрито провадження, що свідчить про добросовісність дій позивачки (т.2 а.с.15-16).

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

У рішенні від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", заява N 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28.11.99 у справі "Брумареску проти Румунії").

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти росії").

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (ч. 6 ст. 272 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України в редакції).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частин перша, друга статті 127 ЦПК України).

Таким чином строк, передбачений статтею 354 ЦПК України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лишеті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Колегія суддів відзначає, що розумні строки в цивільному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама собою вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема в разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Подібні за змістом правові висновки викладені в постановах Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі N 521/2816/15-ц (провадження N 61-14230сво18), Верховного Суду від 14 лютого 2024 року в справі N 436/9142/12 (провадження N 61-16754св23).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2020 року в справі N 9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони в причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі N 521/2816/15-ц (провадження N 61-14230сво18) зазначено, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Верховний Суд у постанові від 12.10.2022 у справі N 640/11452/19 вказав, що поважними причинами пропущення строку на подання апеляційної скарги можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.02.2018 у справі N 2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з - прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Згідно ст. ст. 43, 44 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, та обов`язками, зокрема добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов`язки.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі N 759/14068/19, від 30.11.2022 у справі N 725/486/22, від 20.01.2023 у справі N 465/6147/18, якщо учасник повідомив суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), тому потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це відповідно покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з "презумпції обізнаності": особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Водночас, колегія суддів також звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (див. mutatis mutandis рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.89, N 11681/85)).

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" (Case of Aleksandr Shevchenko v. Ukraine) від 26.04.2007, N 8371/02 та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) від 14.10.2003, заява N 50966/99)).

Таким чином, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів для прискорення процедури розгляду. Скаржник, подавши апеляційну скаргу, з метою добросовісного користування процесуальними правами учасника судового процесу згідно з вимогами ст. 44 ЦПК України повинен виявляти інтерес до відомого йому провадження, зокрема, щодо руху поданої ним скарги та результату розгляду її судом.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Як вбачається з матеріалів справи, повне рішення Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було ухвалено 12 вересня 2025 року (т.1 а.с.189-197). Відповідно до розписки, ОСОБА_1 12 вересня 2025 року отримала в приміщенні суду першої інстанції копію рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року (т.1 а.с.198).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що отримання ОСОБА_1 копії рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року в приміщенні суду першої інстанції 12 вересня 2025 року, що підтверджується відповідною розпискою від 12 вересня 2025 року, є належним повідомленням позивача у справі про ухвалення зазначеного судового рішення про часткове задоволення позову останньої до Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

Крім того, згідно відкритих даних ЄДРСР повний текст рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень судом першої інстанції 12 вересня 2025 року, опублікований у Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.09.2025 року.

З врахування викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд даної справи судом першої інстанції та отримала повне судове рішення 12 вересня 2025 року з дотриманням вимог ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

Проте, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 08 грудня 2025 року, тобто з пропуском процесуального строку на оскарження судового рішення більш ніж на два місяці та 26 днів. Доказів які б свідчили про істотні обставини чи труднощі, які перешкоджали своєчасно подати апеляційну скаргу, остання не надала.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року, є неповажними.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про неповажність наведених ОСОБА_1 підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року, то з врахуванням положень частини 4 статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в Касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Кухар С.В.