Провадження № 2/643/2157/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Пасічника О.М.,

за участю секретаря судових засідань Онди В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановив:

21.10.2025 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», юридична адреса: 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 107556,94 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , і є споживачами послуг з теплопостачання. Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості в сумі 107556,94 грн., з яких: 92260,73 грн. за послугу з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022 р.) за період з 01.01.2015 по 31.08.2025; 1029,00 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 по 31.08.2025; 6204,11 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 31.08.2025; 494,16 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.10.2022 по 31.08.2025; 1594,97 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.01.2023 по 31.08.2025; 518,63 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.01.2023 по 31.08.2025; 3946,00 - інфляційні витрати; 1509,34 грн. - 3% річних.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 23.10.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

09.02.2026 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання просять застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача в частині вимог, що заявлені за межами строку позовної давності та відмовити в їх задоволенні, просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судові засідання 20.11.2025, 15.01.2026 та 09.02.2026 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Відзив на позов не подали.

Крім того, було зроблено оголошення про виклик відповідачів на офіційному веб-сайті судової влади України.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг КП «ХТМ» та не в повному обсязі сплачують за надані послуги з опалення та гарячої води.

З наданого розрахунку вбачається, що протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість, яка за період з 01.01.2015 року по 31.08.2025 року, складає 107556,94 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пп. 5 п. 45 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Аналогічні висновки викладені і у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020:

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили.

Як вбачається з Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . За період з 01.05.2015 року по 31.08.2025 року відповідачі мають заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022) в розмірі 92 260,73 грн.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка міститься в матеріалах справи, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , за якою надаються послуги з теплопостачання позивачем.

Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошує на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Крім цього, Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Враховуючи вищевикладене, строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину та воєнного стану, та відповідно позовні вимоги за період з 01.01.2015 по 12.03.2017 року заявлені поза межами строку позовної давності.

Шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022) за період з 13 березня 2017 року по 31.08.2025 року складає 83286,91 грн.

У стягненні іншої частини заборгованості, що виникла до 12.03.2017 року, суд відмовляє у зв`язку із спливом позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2858,91 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_5 у ФХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, , заборгованість в сумі 98583 (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 12 коп., з яких: 83286,91 грн. за послугу з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.2022 року) за період з 01.04.2017 по 31.08.2025; 1029,00 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 по 31.08.2025; 6204,11 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 31.08.2025; 494,16 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.10.2022 по 31.08.2025; 1594,97 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.01.2023 по 31.08.2025; 518,63 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.01.2023 по 31.08.2025; 3946,00 - інфляційні витрати; 1509,34 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», юридична адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_5 у ФХОУ АТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, , судовий збір в розмірі 2858 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 91 коп. в рівних частках по 952 (дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 97 коп. з кожного.

В іншій частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Пасічник