Номер провадження: 22-ц/813/4368/26
Справа № 508/442/25
Головуючий у першій інстанції Горобець В. Л.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє представник ОСОБА_3

на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 05 серпня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування

в с т а н о в и в:

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд визнати незаконними рішення Левандівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 28.03.2017 року №7 в частині оформлення права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 та розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.11.2003 року №602/а-2003 щодо передачі ОСОБА_2 в приватну власність земельної ділянки площею 5,04 га, на території Левадівської сільської ради колишнього Миколаївського району Одеської області. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини спадкового майна, яке залишилось після спадкодавця ОСОБА_4 , а саме: житловий будинок загальною площею 79,8 кв.м, житлова площа 43,2 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 5,0412 га, кадастровий номер :01:002:0149, яка розташована на території Левадівської сільської ради колишнього Миколаївського району Одеської області.

Миколаївський районний суд Одеської області ухвалою від 14 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, надавши позивачу строк на усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали від позивача ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , надійшла заява про усунення недоліків.

Миколаївський районний суд Одеської області ухвалою від 05 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, повернув позивачу.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 05 серпня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , посилається на те, що судом не обґрунтовано судове рішення про повернення позову відповідно до наведених позивачем доводів в заяві про усунення недоліків щодо не додання до позовної заяви копії рішення Левадівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 28.03.2017 року №7 та копії розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.11.2003 року №602/а-2003, які позивач просить визнати незаконними.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2025 року відкрито провадження за апеляційної скаргою та роз`яснено відповідачці ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач представник ОСОБА_1 - адвокат Зайцев Микола Павлович копію ухвали про відкриття провадження від 09.09.2025 року отримав 19.09.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження від 09.09.2025 року та копію апеляційної скарги отримала у відповідності до положень п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Статтею 175 ЦПК України визначені вимоги, які пред`являються до форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до ч.1, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання незаконними рішення Левандівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 28.03.2017 року №7 в частині оформлення права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 та розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.11.2003 року №602/а-2003 щодо передачі ОСОБА_2 в приватну власність земельної ділянки площею 5,04 га, на території Левадівської сільської ради колишнього Миколаївського району Одеської області. Просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини спадкового майна, яке залишилось після спадкодавця ОСОБА_4 , а саме житловий будинок загальною площею 79,8 кв.м, житлова площа 43,2 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 5,0412 га, кадастровий номер :01:002:0149, яка розташована на території Левадівської сільської ради колишнього Миколаївського району Одеської області.

Миколаївський районний суд Одеської області ухвалою від 14 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, надавши позивачу строк на усунення недоліків. В ухвалі зазначалось, що позивачем не додано до позовної заяви копію рішення Левандівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 28.03.2017 року №7 та копію розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.11.2003 року №602/а-2003, які позивач просить визнати незаконними та копію паспорта позивача, копію коду, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, не надано доказів сплати позивачем судового збору у встановленому розмірі та порядку, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання зазначеної ухвали суду від ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , надійшла заява про усунення недоліків в якій останні зазначав, що копія рішення Левандівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 28.03.2017 року №7 та копія розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.11.2003 року №602/а-2003, знаходяться у відповідачки. До заяви долучив копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, та квитанцію про сплату судового збору.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви від 05 серпня 2025 року Миколаївський районний суд Одеської області виходив з того, що позивачем не в повному обсязі виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а саме не надано копію рішення Левандівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 28.03.2017 року №7 та копію розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.11.2003 року № 602/а-2003.

З наведених обставин вбачається, що підставою для повернення позовної заяви суд першої інстанції зазначив лише не надання позивачем копій вищевказаного рішення та розпорядження.

Проте, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частиною третьою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19.

Отже суд першої інстанції повинен надавати оцінку доказам під час розгляду справи по суті, а відсутність належного доказу на підтвердження викладених позовних вимог, не є підставою для залишення позовної заяви без руху та, в подальшому, її повернення позивачеві в порядку ст. 185 ЦПК України.

Проте, постановляючи ухвалу від 05 серпня 2025 року суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище положення норми права, і викладені в позовній заяві та заяві на усунення недоліків обставини, та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви з підстав не виконання в повній мірі вимог ухвали суду від 14.05.2025 року про залишення позовної заяви без руху, з підстав не надання копії рішення Левандівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 28.03.2017 року №7 та копії розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.11.2003 року № 602/а-2003. Питання достатності доказів вирішується судом у підготовчому засіданні відповідно до ст.ст.189, 197,198 ЦПК України.

За таких обставин, достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у суду першої інстанції не було.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд вважає, що питання про повернення позовної заяви у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 251, 374, 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 05 серпня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова