У Х В А Л А

іменем України

про направлення справи за підсудністю

22 січня 2026 року м. Харків

Суддя Індустріальний районного суду м. Харкова - Сітало А.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Харкова на підставі ухвали Основ`янського районного суду м. Харкова від 11.12.2025 про передання справи за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в якій позивач просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 17.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 16 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з листопада 2025 та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026, цивільну передано в провадження судді Сітало А.К.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить висновку, що вказана позовна заява помилково направлена за підсудністю до Індустріального районного суду м. Харкова, а тому підлягає поверненню до Основ`янського районного суду м. Харкова, з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України та реалізується зокрема через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

За загальним правилом відповідно до частини першої ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Перелік справ з альтернативною підсудністю закріплений у статті 28 ЦПК України.

Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення статей 27 та 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначені вимоги процесуального закону унеможливлюють зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Частиною другою ст. 28ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Таким чином, підсудність справ за вибором позивача можлива в разі наявності підстав зазначених в ч. 1 та ч. 2 ст. 28 ЦПК України, зокрема у разі, якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти, а також в разі неможливості позивача за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Направляючи цивільну справу за підсудністю до Індустріального районного суду м. Харкова, в ухвалі Основ`янського районного суду м. Харкова від 11.12.2025 зазначено, що позивачкою не додано документів, що на її утриманні перебуває та за однією адресою разом з нею проживає неповнолітня дитина, а тому справа підлягає до розгляду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Разом тим, суд вважає, що для визначення підсудності даного позову мають бути враховані доводи позивача, яка звертаючись до Основ`янського районного суду м. Харкова за своїм зареєстрованим місцем проживання, посилалась на положення частини першої та другої ст. 28 ЦПК України, оскільки позов до відповідача пред`явлений про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

У зв`язку з викладеним вище, позивач посилалась на те, що вказаний позов територіально підсудний саме Основ`янському районному суду м. Харкова за правилам альтернативної підсудності, які визначені положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 28 ЦПК України за її зареєстрованим місцем проживання, незалежно від місця проживання відповідача.

Згідно відповіді ГУ ДМС в Харківській області від 11.12.2025 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою визначення підсудності даного позову Індустріальному районному суду м. Харкова, судом здійснено запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення зареєстрованого місця проживання позивача та малолітньої дитини.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.01.2026 судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.05.2014 року, а малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого позивач просить стягнути аліменти, зареєстрований за вказаною адресою 27.11.2025.

Позивач звернулася Основ`янського районного суду м. Харкова з вказаним позовом шляхом направлення засобами поштового зв`язку 03.12.2025, який фактично зареєстрований Основ`янським районним судом м. Харкова 10.12.2025.

Тобто, станом на час звернення до суду з позовною заявою, малолітній син ОСОБА_5 мав зареєстроване місце проживання разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим у позивача були достатні підстави для звернення до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання за правилами альтернативної підсудності.

Оскільки норми ЦПК України містять вичерпний перелік справ, які підсудні тому чи іншому суду на підставі територіальної юрисдикції (підсудності), а вказана вище адреса зареєстрованого місця проживання позивача разом з малолітнім сином відноситься до адміністративно-територіального устрою на який розповсюджується територіальна юрисдикція (підсудність) Основ`янського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи до уваги, що справа помилково направлена до Індустріального районного суду м. Харкова, суд вважає за необхідне повернути цивільну справу № 646/ 12797 /25за підсудністю до Основ`янського районного суду м. Харкова для розгляду за зареєстрованим місцем проживання позивача, відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 31 ЦПК України передання справи за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 260, 261 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини повернути за підсудністю на розгляд до Основ`янського районного суду м. Харкова.

Роз`яснити позивачу, що передача справи до іншого суду здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: А. К. Сітало