Справа № 465/7417/25
пр.№ 2/464/173/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2026 року Сихівський районний суд м. Львова в складі головуючого судді Теслюка Д.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - ТзОВ «БІЗПОЗИКА») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

представник позивача ТзОВ «БІЗПОЗИКА» - Памірський М.А. 26.08.2025 звернувся у Франківський районний суд м.Львова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту №296612-КС-001 від 25.06.2021 в розмірі 44 765,03 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19 826,53 грн; суми прострочених платежів по процентах - 24 074,40 грн; суми прострочених платежів по комісії - 864,10 грн. Також, просить стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову до суду, в розмірі 2 422,40 грн. Окрім цього, у позовній заяві заявлено клопотання про витребування в АТ КБ «ПриватБанк» інформації щодо руху коштів по банківській карті відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.06.2021 між ТзОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №296612-КС-001 (далі - Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТзОВ «БІЗПОЗИКА» 25.06.2021 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту №296612-КС-001. ОСОБА_1 25.06.2021 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Кредитного договору на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТзОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 25.06.2021 між ТзОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту №296612-КС-001. Відповідно до п.1 Кредитного договору ТзОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТзОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало, однак відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем наявна заборгованість на загальну суму 44 765,03 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 19 826,53 грн; сума прострочених платежів по процентах - 24 074,40 грн; сума прострочених платежів по комісії - 864,10 грн, відтак представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16.09.2025 справу передано на розгляд за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Ухвалою судді від 30.10.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім цього, задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо руху коштів по банківській карті відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

У зазначений відповідачу ОСОБА_1 строк, останній не скористався своїм правом, відповідно до ст.178 ЦПК України, для подання відзиву на позов.

На виконання ухвали судді від 30.10.2025 на адресу суду 19.01.2025 надійшла витребувана інформація від АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.06.2021 між ТзОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №296612-КС-001, в електронній формі, через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора, шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 20 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів.

Строк, на який надається кредит - 24 тижні. Процентна ставка за кредитом: в день 0,86732500%; ставка - фіксована; комісія за надання кредиту - 3 000 грн; термін дії договору до 10.12.2021.

Сторонами в п.3. Кредитного договору погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

З інформації АТ КБ «ПриватБанк», яка була надана суду на виконання ухвали судді від 30.10.2025, вбачається, що банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Окрім цього, надано інформацію про рух коштів за зазначеною карткою, згідно з якою на картку відповідача 25.06.2021 були зараховані грошові кошти в сумі 20 000 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором №296612-КС-001 ОСОБА_1 станом на 08.08.2025 має заборгованість за вказаним Кредитним договором у загальному розмірі 44765,03 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 19 826,53 грн; сума прострочених платежів по процентах - 24 074,40 грн; сума прострочених платежів по комісії - 864,10 грн. При цьому, нарахування здійснювались до 10.12.2021, тобто в межах строку кредитування.

Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем ОСОБА_1 не спростовано.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вказаний вище договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача ОСОБА_1 для укладення договору на таких умовах.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №296612-КС-001 від 25.06.2021 в розмірі 44 765,03 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19 826,53 грн, заборгованості по процентах в розмірі 24 074,40 грн; заборгованості по комісії в розмірі 864,10 грн.

Окрім цього, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «БІЗПОЗИКА» слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 - 265, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №296612-КС-001 від 25.06.2021 у розмірі 44 765 (сорок чотири тисячі сімсот шістдесят п`ять) грн 03 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір, сплачений при поданні позову, в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.02.2026.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», , м.Київ, б.Лесі Українки, будинок 26, офіс 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК