КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/7337/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3559/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на земельну ділянку та визнання права власності на 57/125 частин земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Мартинцової І.О.,-

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про припинення права власності на земельну ділянку та визнання права власності на 57/125 частин земельної ділянки.

У вересні 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Представник ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0, 07650 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 603:018:0030, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії БК № від 22вересня 2011 року; до набрання чинності рішення суду заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вищевказаної земельної ділянки.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2025 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 29 вересня 2025 року скасувати та постановити нову, якою вимоги заяви про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 заперечив щодо доводів апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження вжиття відповідачем заходів щодо відчуження спірної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про припинення права власності на земельну ділянку та визнання права власності на 57/125 частин земельної ділянки ОСОБА_1 зазначав, що йому належить 57/125 частки житлового будинку, який розташований на належній ОСОБА_2 земельній ділянці. Позивач є власником нерухомого майна, яке фактично розташоване на чужій земельній ділянці.

У заяві про забезпечення позову заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0, 07650 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 603:018:0030, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії БК № від 22 вересня 2011 року; до набрання чинності рішення судузаборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вищевказаної земельної ділянки.

Представник ОСОБА_1 вважав, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, існує ризик неможливості виконання рішення суду в майбутньому. ОСОБА_2 може відчужити частину земельної ділянки, на якій розташована частина житлового будинку, яка належить позивачу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку щодо недоведеності та необґрунтованості заяви про забезпечення позову.

У поданій заяві представник ОСОБА_1 не обґрунтував належним чином можливі ризики утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Із досліджених в судовому засіданні копій судових рішень колегією суддів встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час існує спір щодо спірної земельної ділянки, а саме - із жовтня 2017 року.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представником ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що за період із жовтня 2017 року ОСОБА_2 вживались будь-які заходи, спрямовані на відчуження спірної земельної ділянки.

Так, забезпечення позову може застосовуватись лише у випадку, якщо існує доведена ймовірність реальної загрози невиконання рішення або настання незворотних наслідків. Відсутність конкретних доказів, лише загальні посилання на ймовірні ризики, не дають підстав для накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Враховуючи недоведеність існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, предмет та підстави позову, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог заяви представника ОСОБА_1 є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що у поданій заяві представником ОСОБА_1 наведено вагомі причини забезпечення позову, колегія суддів відхиляє, оскільки посилання заявника на можливі недобросовісні дії відповідача чи третіх осіб не обґрунтовує належним чином можливі ризики утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що відповідач почне встановлювати огорожі на спірній земельній ділянці з перегородженням проходу позивачу до будинку, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказане є припущенням, яке в ході судового розгляд не підтверджено належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 по суті спору та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 29 вересня 2025 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 09 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко