КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/5409/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2459/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого-Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Скрипник О.Г.,у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року керівник ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» - Кононов І.К. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» заборгованість за кредитним договором №1/3942610 від 06.11.2020 року в розмірі 195 557,03 грн. та судові зі сплати судового збору (а.с. 1-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06.11.2020 року між відповідачем та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №1/3942610, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 99 280,00 грн. строком на 48 місяців - з 06.11.2020 року по 05.11.2024 року.

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком позичальника.

Однак, відповідач порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 Кредитного договору, зокрема не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору, що є його невід`ємною частиною).

05.08.2021 року між Банком та позивачем відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021.

Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021 року, 15.11.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/3942610 від 06.11.2020 року, що був укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем.

Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором.

У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4. Правил 17.12.2021 за вих. № 1187 відповідачу було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 13.12.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення на підставі п. 2.3.5. Правил 27.02.2024 за вих. № 3545 відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.

Зазначену вимогу позичальник також проігнорував та її вимоги не виконав.

Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту та ігнорування вищезазначеного повідомлення та вимоги, позивач вправі вимагати у Позичальника дострокового повернення суми боргу за неналежне виконання умов кредитного договору в судовому порядку.

На дату відступлення (13.12.2021) заборгованість за кредитним договором становила 106 225,48 гривень, яка складалась з: строкова заборгованості за тілом кредиту - 77 934,80 грн; прострочена заборгованості за тілом кредиту - 8 618,41 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 252,45 грн; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом - 5 421,34 грн; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 2 333,34 грн; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 11 665,40 грн.

За період з 14.12.2021 по 27.02.2024 було нараховано: проценти за користування кредитом - 28 671,47 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 60 660,08 грн.

За період з 14.12.2021 по 27.02.2024 боржником добровільно платежі не сплачувались.

Загальна заборгованість відповідача станом на 27.02.2024 року за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору становить 195 557, 03 гривні, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 86553, 21 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 34 345, 26 грн; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 74 658, 56 грн. (а.с. 1-4).

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» до ОСОБА_1 , третя особа: АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» заборгованість за кредитним договором № 1/3942610 від 06 листопада 2020 року у розмірі 106 225, 48 грн та судові витрати, що складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1696, 59 грн.

У решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 86-90).

Не погодившись з заочним рішенням районного суду, 05 вересня 2025 року керівник ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» - Кононов І.К. звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року в розмірі 89 331,55 грн., яка складається з процентів за користування кредитом - 28 671,47 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 60 660,08 грн., ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 94-96).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржуване рішення ухвалено на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

За період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року позивачем відповідно до умов кредитного договору було нараховано заборгованість відповідача в розмірі 89 331,55 гривень, яка складається з: проценти за користування кредитом - 28 671,47 гривень; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 60 660,08 гривень.

Вважав помилковим висновок суду першої інстанції щодо недоведеності зазначених вище позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено.

Нарахування процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості здійснювалося відповідно до умов кредитного договору в межах строку його дії.

Відповідно до п.1.1.5 Договору відступлення визначено термін право вимоги - означає всі права Первісного кредитора за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті сум Заборгованості за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав та/або права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Копії Кредитного договору та Договору відступлення були долучені до позовної заяви та досліджені судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Таким чином, позивач набув право та має законні підстави нараховувати та стягувати з відповідача проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов кредитного договору в межах строку його дії (а.с. 94-96).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази.

Особи, які берутьучасть у справідосуду неприбули, про частамісце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, у т.ч. адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Так, про розгляд справи апеляційним судом 27 листопада 2025 року і 05 лютого 2026 року апелянт ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» та його представник - адвокат Кононов І.К. були сповіщені 17 жовтня 2025 року і 02 грудня 2025 року повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС, кожен окремо, із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень про що у справі є докази. Повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 27 листопада 2025 року і 05 лютого 2026 року повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адрес місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Третя особа АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був сповіщений до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (а.с. 115-128).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року в розмірі 89 331,55 грн., яка складається з процентів за користування кредитом - 28 671,47 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 60 660,08 грн., ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 06.11.2020 року між відповідачем та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №1/3942610, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 99 280,00 гривень строком на 48 місяців - з 06.11.2020 року по 05.11.2024 року включно (а.с. 9-10).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), надалі - Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальнику на споживчі потреби.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № UA 0586601 в Банку (надалі - Рахунок погашення заборгованості).

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в День повернення кредиту.

Відповідно до п. 2.6. Кредитного договору встановлено, що Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору встановлено, що підписанням цього Договору Позичальник надає Банку, у разі відступлення останнім будь-якій третій особі своїх прав і вигод за Договором, а також за угодами про забезпечення, свою згоду на передачу Банком такій третій особі інформації щодо себе.

Банк виконав свої обов`язки за вказаним Кредитним договором належним чином, що підтверджується випискою з рахунку позичальника (а.с. 16-22).

Відповідач своїх вимог щодо сплати передбачених договором платежів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

05 серпня 2021 року між Банком та позивачем ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 (а.с. 30-38).

Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021 року, 13.12.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/3942610 від 06.11.2020 року, що був укладений між Банком та відповідачем ОСОБА_1 . Загальна сума відступленої заборгованості становить 106 225,48 грн. (а.с. 26-28).

17.12.2021 року позивач надіслав відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості з кредитом станом на 13.12.2021 року (а.с. 11-13), а за тим 27.02.2024 року вимогу достроково повернути всю суму кредиту, проценти та комісію станом на 27.02.2024 року, однак останні позичальник проігнорував (а.с. 13-15).

Як вбачається з розрахунків заборгованості, загальна заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 195 557,03 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 86 553,21 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом 34 345,26 грн.; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 74 658, 56 грн. (а.с. 8, 8 зворот).

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 28 671,47 грн. за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року (включно), колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 06.11.2020 року між відповідачем та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №1/3942610, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 99 280,00 гривень строком на 48 місяців - з 06.11.2020 року по 05.11.2024 року включно (а.с. 9-10).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), надалі - Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору.

Разом з тим, 05 серпня 2021 року між Банком та позивачем ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 (а.с. 30-38).

Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021 року, 13.12.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/3942610 від 06.11.2020 року, що був укладений між Банком та відповідачем ОСОБА_1 . Загальна сума відступленої заборгованості становить 106 225,48 грн. (а.с. 26-28).

Згідно з п. 2.1. Договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, у відповідності до умов цього договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

При цьому, відповідно до п. 1.4. Договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, право вимоги - означає всі права Первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті сум заборгованості за кредитними договорами, строк платежу за якими настав та/або права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відтак, оскільки ТОВ «ФК «БРАЙТ-К», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 , в тому числі права вимоги, які виникнуть в майбутньому, при цьому, відповідно до кредитного договору №1/3942610 відповідач отримав кредитні кошти від банку в сумі 99 280,00 грн. строком з 06.11.2020 року по 05.11.2024 року включно зі сплатою процентів в розмірі 15% річних, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» мало право нараховувати після отримання права вимоги за вказаним кредитним договором відсотки за користування кредитом до 05.11.2024 року включно.

ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» надано до суду першої інстанції розрахунок заборгованості станом на 27 лютого 2024 року за кредитним договором №1/3942610 від 06.11.2020 року за період з 14.12.2021 по 27.02.2024, відповідно до якого сума нарахованих процентів становить 28 671,47 грн. (а.с. 8, зворот).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується з умовами договору, а матеріали справи не містять доказів на спростування відображеної у розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем.

Відтак, перевіривши розрахунок заборгованості та оцінивши його в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 28 671,47 грн. за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року.

Щодо позовних вимог про комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 60 660,08 грн. за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року (включно).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У п. 1.3.2. Кредитного договору передбачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості під яким розуміється електронно інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, наданя інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності оплати платежів тощо.

Колегія суддів приходить до висновку про відмову задоволенні позовної вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 60 660,08 грн. за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року (включно), оскільки умова договору про оплатність інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Цей висновок суду повністю відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, де чітко зазначено, що така умова є нікчемною.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг, пов`язаних з обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена щомісячна комісія, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати таку плату є нікчемними. Суд першої інстанції встановив, що позивач не надав доказів наявності та переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості та їх погодження зі споживачем, що є підставою для визнання таких умов нікчемними.

Хоча Закон і передбачає включення комісій до загальних витрат за споживчим кредитом, він також встановлює вимоги щодо прозорості та безоплатності певних послуг, зокрема надання інформації про стан заборгованості не частіше одного разу на місяць.

Якщо умови договору обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування», вони є нікчемними.

Включення плати за інформацію, яка має надаватися безоплатно, обмежує права споживача.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» і стягнення на його користь із відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1/3942610 від 06 листопада 2020 року у розмірі 106 225, 48 грн., яка складалась 77 394,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8618,41 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 8252, 45 грн. заборгованості за процентами, нарахованої до 13 грудня 2021 року, та 2 333,08 грн. простроченої заборгованості за комісією, нарахованої до 13 грудня 2021 року, сторони в апеляційному порядку не оскаржували. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду першої інстанції переглянуто в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судового збору.

Згідно з частиною тринадцятою ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи оскаржуване заочне рішення в частині відмовлених позовних вимог дійшов висновку про скасування рішення суду в цій частині і ухвалення нового про часткове задоволення, судові витрати підлягають перерозподілу.

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено в загальній сумі на 68,98 % (в загальному розмірі задоволених вимог на суму 134 896,95 грн.) від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2088,74 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 2 506,45 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» - задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2025 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» і стягнення судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» () заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 28 671,47 грн. за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року.

Відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» про стягнення з ОСОБА_1 60 660,08 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості за період з 14.12.2021 року по 27.02.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» () витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 2088,74 грн. та 2 506,45 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 06 лютого 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов