МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2026 р. Справа № 370/1432/25

Провадження № 2/370/462/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючої судді Сініциної О.С., розглянувши у приміщенні суду у селищі Макарові Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області у травні 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» Романенка Михайла Едуардовичу через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 000 грн.

В обґрунтування своїх вимоги позивач зазначив, що згідно із договором факторингу до нього перейшло право грошової вимоги заборгованості до ОСОБА_2 у розмірі 45 000 грн, яка утворилась внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором про споживчий кредит від 05 липня 2021 року № 101232275, укладеного із первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан».

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грнта витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Після усунення недоліків позовної заяви, суд ухвалою від 25 липня 2025 року справу прийняв до провадження та вирішив проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновав відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення цієї ухвали подати відзив на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження направлена відповідачу на адресу реєстрації. Однак рекомендоване повідомлення № 678 повернулося до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_3 05 липня 2021 року укладений Договір про споживчий кредит

№ 101232275, згідно з яким товариство надало кошти відповідачу у розмірі 10 000 грн, з використанням платіжної картки НОМЕР_1 , строком на 20 днів до 25 липня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням від 05.07.2021 № 29553823.

Як стверджує позивач, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором, розмір заборгованості складає 45 000 грн, з яких: 10 000 грн основна сума боргу, 34 000 грн заборгованість за відсотками та 1 000 грн комісія.

Право вимоги заборгованості до ОСОБА_3 за Договором про споживчий кредит

№ 101232275 перейшло до позивача за Договором факторингу від 30 вересня 2021 року

№ 09Т, укладений між позивачем та первісним кредитором (Витяг з витяг з Реєстру Боржників за Договором факторингу від 30.09.2021 № 09Т).

Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.

Отже, оскільки на підставі зазначеного договору факторингу право грошової вимоги до відповідача відступлено на користь позивача, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість розмірі 45 000грн.

Щодо судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Діджи фінанс» слід стягнути

2 422,40 грн у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Згідно із частинами першою, третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивач надав копію Договору про надання правничої допомоги від 01 січня 2025 року

№ 42649746, копію Додаткової Угоди № 101232275 до договору про надання правничої допомоги, копію Акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 28 березня 2025 року, детальний опис наданих опслуг.

Тож суд вважає, що із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Діджи фінанс» слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259,

263-265, 273, 274, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» () заборгованість у розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн, судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація сторін:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», адреса розташування: вулиця Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, ;

- ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.С. Сініцина