УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 304/709/24

провадження № 61-394ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - адвоката Омельченка Євгена Володимировича на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості та

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент Банк») про стягнення заборгованості.

25 березня 2025 року заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 49 512,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

16 вересня 2025 року ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області в поновленні АТ «Акцент-Банк» строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня

2025 року відмовлено.

Заяву АТ «Акцент-Банк» про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року в цивільній справі № 304/709/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Акцент-Банк» про стягнення коштів залишено без розгляду.

Роз`яснено порядок оскарження ухвали суду першої інстанції.

Суд першої інстанції встановив, що АТ «Акцент-Банк» копію заочного рішення отримало в електронному кабінеті 09 квітня 2025 року, а заява про перегляд такого рішення його представником подана тільки 24 червня 2025 року, тобто після спливу строків, визначених Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України). Будь-яких підстав для поновлення пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не було наведено, тому суд висновував, що заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без розгляду.

10 листопада 2025 року ухвалою Закарпатського апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Акцент-Банк» на заочне рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції висновував, що АТ «Акцент-Банк» не набув права на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, внаслідок чого подана ним апеляційна скарга не може бути прийнята судом апеляційної інстанції.

07 січня 2026 року представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - адвокат Омельченко Є. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року, в якій просить її скасувати, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

20 січня 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

У січні 2026 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якого та доданих до нього додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки суд апеляційної інстанції фактично позбавив банк права на доступ до суду та оскарження заочного рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це

є порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав

і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи

у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок- апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 червня 2024 року в справі

№ 756/11081/20 зауважувала, що наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку. […] За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio. […] Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Натомість право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення

без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Встановивши, що АТ «Акцент-Банк» звертався до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області

від 25 березня 2025 року та, врахувавши, що заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без розгляду, апеляційний суд правильного висновував, що відповідач не набув права на подання апеляційної скарги на вказане заочне рішення, адже таке його право могло виникнути лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або у разі ухвалення повторного заочного рішення.

Відповідач не був позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року про залишення заяви без розгляду і це є обов`язковим.

З огляду на вищезазначене Верховний Суд погоджується з висновком Закарпатського апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним, зводяться

до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з судовим рішенням, висновку суду не спростовують, на його законність та обґрунтованість не впливають, не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається,

що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидними і не викликають розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - адвоката Омельченка Євгена Володимировича на ухвалу Закарпатського апеляційного суду

від 10 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська