ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 лютого 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/16877/24

Головуючий у першій інстанції Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/132/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (суддя Бараненко С.М.), ухвалене у селищі Козелець,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року до суду з позовом звернулось ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № від 05 квітня 2024 року в розмірі 84 532 грн, а також судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 05 квітня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір надання грошових коштів у позику № в письмовій формі у вигляді електронного документа, за умовами якого ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» перерахувало на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 14 000 грн на умовах платності, строковості, зворотності, а позичальник зобов`язувався сплачувати відсотки за користування коштами в розмірі 2,2% в день з періодичністю платежів зі сплати відсотків кожні 18 днів, терміном 360 днів. Відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань відповідно до Договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 84 532 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 70 532 грн - заборгованість за процентами. Відповідачка в позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з відповідачки на користь позивача загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 84 532 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладення 05 квітня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 договору позики в електронній формі та отримання нею суми кредиту. Доказів того, що відповідачкою було погашено заборгованість, до суду надано не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неправильно застосував норму матеріального права, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, зокрема ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідачка вказує, що позивач не привів розрахунок заборгованості відповідно до вимог чинного законодавства в частині щоденної процентної ставки та нарахував відсотки за щоденною ставкою 2,2% на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки, визначений законодавством. Вважає, що відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» загальна сума відсотків за кредитним договором № від 05 квітня 2024 року не мала перевищувати половини суми кредиту, тобто 7000 грн. Також ОСОБА_1 вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.263, 264 ЦПК України, вважаючи рішення суду невмотивованим та необґрунтованим, оскільки висновок суду про погодження відповідачки з розміром процентів не підтверджується матеріалами справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 05 квітня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір надання грошових коштів у позику № . Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт, Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч. через месенджери).

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, Товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 (п.3.1 договору).

Сума кредиту склала 14 000 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 18 днів, останній платіж з періодом внесення 18 днів (п.2.5 договору).

Стандартна процентна ставка відповідно до п.2.6.1. договору становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 цього Договору.

Зазначений кредитний договір разом з Додатком №1 підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором cgouydiij 05 квітня 2024 року о 12:16 (а.с. 10-22).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» 16 травня 2023 року укладено договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів (а.с.23-27).

05 квітня 2024 року через надавача платіжних послуг платника ТОВ ФК «Контрактовий дім» було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 14 000 грн з призначенням платежу: кредитні кошти ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» Поповнення картки НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Зазначені реквізити банківської карти вказані в анкеті клієнта ОСОБА_1 та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідачки, вказаними у договорі № від 05 квітня 2024 року.

Отже, з договору надання грошових коштів у позику від 05 квітня 2024 року № встановлено, що сторони кредитного договору погодили між собою умови кредитування, а саме його строк, процентну ставку, суму кредиту тощо.

Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір надання грошових коштів у позику № від 05 квітня 2024 року підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного правочину.

Разом з тим, перевіряючи правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості, колегія суддів апеляційного суду проводить власний обрахунок.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Достроковому стягненню в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація права пред`явленння вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог ст.16 Закон України «Про споживче кредитування».

Як вбачається, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали договір надання грошових коштів у позику № від 05 квітня 2024 року, в якому погодили, що позика надається строком на 360 днів, тобто до 31 березня 2025 року.

Позов скерований до суду 28 листопада 2024 року.

Вимога про дострокове повернення кредиту передбачена в п.5.1.13 договору - у випадках, передбачених в п.6.4 Договору.

Згідно з пунктом 6.4. Договору у разі затримки позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке повідомлення.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просило стягнути на свою користь заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 000 грн та заборгованість за процентами, яка виникла станом на 20 листопада 2024 року, у розмірі 70 532 грн.

З Додатку №1 (Графік платежів), який є невід`ємною частиною кредитного договору, вбачається, що позикодавцем визначено строк погашення суми позики (тіла кредиту) 31 березня 2025 року.

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» не надало доказів дотримання ним визначеної договором процедури для вимоги дострокового повернення кредиту.

Таким чином, оскільки визначений домовленістю сторін строк погашення суми позики станом на час звернення позикодавця до суду з позовом не настав і він не набув права на вимогу дострокового повернення кредиту, то відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 000 грн.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 05 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства - у розмірі 1 %.

Договір № надання споживчого кредиту був укладений між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 05 квітня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

Частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою стаття 8 доповнена згідно із Законом України № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, вказана норма набрала законної сили 24 грудня 2023 року, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачем.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 2.6.1 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 2.2 %, у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Таким чином, заборгованість за процентами за укладеним між сторонами договором слід розраховувати, виходячи із встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1% за період з 23 квітня 2024 року по 25 листопада 2024 року (враховуючи, що строк платежу за процентами настав відносно 13 платежів) (14 000 грн х 1% х 216 днів) = 30 240 грн, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС».

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову і стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 30 240 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що загальна сума процентів за кредитним договором не мала перевищувати половини кредиту (7000 грн), не заслуговують на увагу, оскільки частина 3 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», на яку посилається ОСОБА_1 , застосовується до неустойки (штрафу, пені), тобто за порушення виконання зобов`язань, у той час як у даній справі стягнуті судом проценти є платою за користування кредитом, а не штрафними санкціями.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» задоволено частково (на 35,8%), то на його користь з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 867,22 грн (2422,4 грн х 35,8%).

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 (на 64,2%) з позивача на її користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2332,8 грн (3633,6 грн х 64,2%).

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням викладеного, здійснивши взаємозалік судових витрат, остаточно з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 1465,58 грн судового збору (2332,8 грн 867,22 грн).

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (місцезнаходження: 01014, м.Київ, вул.Болсуновська, буд.8, поверх 9, ) заборгованість за договором позики в розмірі 30 240 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (місцезнаходження: 01014, м.Київ, вул.Болсуновська, буд.8, поверх 9, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1465 грн 58 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: