Справа № 285/583/26
провадження № 2-н/0285/26/26
У Х В А Л А

09 лютого 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області

Михайловська А.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" ( , місцезнаходження - вул. Шолуденка,1,м. Київ, 04116) про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) заборгованості за спожитий природний газ,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 37 172,52 грн та судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши дану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, встановлена необхідність відмовити у видачі судового наказу за наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Всупереч зазначеним вимогам ТОВ «Газопостачальна компанія» «Нафтогаз України» до заяви не додано копію договору, укладеного між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні» поняття та характеристика письмової форми правочину регламентується нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Суди по-різному розуміють зміст поняття «правочин, вчинений у письмовій формі». Деякі суди помилково вважають достатнім доказом наявності правочину будь-які письмові дані про наявність боргу. Правильною вбачається практика тих судів, що, передусім, вимагають надання заявником власне договору, підписаного сторонами. Трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло-, водопостачання, водовідведення тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Її розміри та підстави виникнення повинні встановлюватися судом у позовному провадженні. Тому суди в таких випадках правильно відмовляють у видачі судового наказу.

Таким чином, оскільки до заяви про видачу судового наказу не долучено копії договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, то у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 3 ч. 3 ст. 163 та п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України.

Роз"яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків або в позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесену суму судового збору стягувачу суд не повертає, оскільки у випадку пред"явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви ( ч.2 ст. 164 ЦПК України).

Згідно п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 163, 164, 165, 166, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз"яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків або в позовному порядку.

Ухвали постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складення та підписання повної ухвали 09.02.2026.

Суддя А.В.Михайловська