Справа 688/4791/25
№ 2/688/170/26
Рішення

Іменем України

21 січня 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Кілікевич І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № Р24.22004.005270109 від 17.05.2019 у розмірі 108653,34 грн, з яких: 45187,26 грн заборгованість за основним боргом; 2810,93 грн заборгованість за відсотками; 60655,15 грн заборгованість за плату за обслуговування кредитної заборгованості, а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17.05.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р24.22004.005270109, згідно якого він отримала кредит у розмірі 46607 грн, включаючи витрати на страховий платіж, шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника на умовах, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем власноруч.

За загальними умовами договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконало повністю.

Однак в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФІНАНС», укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржника, вказаного у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019, укладеного з відповідачем.

26 липня 2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФІНАНС», та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено договір факторингу №01.02-38/23, відповідно до умов якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» приймає належні ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги до боржника, вказаного у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019, укладеного з відповідачем.

Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перейшло право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 по вищевказаному договору.

Оскільки позичальник не виконав свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.11.2025. Ухвалою від 11.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12.12.2025, яке відкладено на 13.01.2026 за клопотанням відповідача.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Судом встановлено, що 17.05.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р24.22004.005270109, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 46607 грн, включаючи витрати на страховий платіж, шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника на умовах, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем власноруч.

Відповідно до п. 1 кредитного договору сторони погодили, що сума кредиту становить 46607 грн, на строк 60 місяців, процентна ставка - 1,99% річних від залишку суми кредиту. Дата повернення кредиту 17.05.2024.

Пунктом 1.5. кредитного договору передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку №1 як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку.

Відповідно до п. 1.7 кредитного договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 46607 грн на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в сумі 7928,99 грн згідно договору добровільного страхування життя.

Підписанням цього кредитного договору відповідач підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо умов та тарифів на послуги банку, вони йому зрозумілі та їх приймає.

За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк.

Факт видачі коштів підтверджується копіями ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту від 17.05.2019 та ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу від 17.05.2019.

АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак позичальник свої зобов`язання за цим договором не виконав та не повернув, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.

25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФІНАНС», укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржника, вказаного у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019, укладеного з відповідачем.

26 липня 2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФІНАНС», та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено договір факторингу №01.02-38/23, відповідно до умов якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» приймає належні ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги до боржника, вказаного у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019, укладеного з відповідачем.

Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаному договору.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» станом на дату подачі позову, становить 108653,34 грн з яких: заборгованість за основним боргом 45187,26 грн; заборгованість за відсотками 2810,93 грн; заборгованість за плату за обслуговування кредитної заборгованості 60655,15 грн.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019; копією паспорта споживчого кредиту від 17.05.2019; копіями ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту від 17.05.2019 та ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу від 17.05.2019;копіями договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 та №01.02-38/23 від 26.07.2023; розрахунками заборгованості за кредитним договором №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019 та іншими доказами у справі.

4. Застосовані норми права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

5. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами факторингу.

Водночас суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за плату за обслуговування кредитної заборгованостіу розмірі 60655,15 грн не підлягає задоволенню.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Статтею 55 Закону України 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» №1734-VІІІ загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Як передбачено ч. 5 ст. 12 Закон №1734-VІІІ, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.

Закон №1734-VІІІ визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.

Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Як виснував Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Сплата позичальником на користь банку заборгованості за обслуговування кредитної заборгованостів розмірі 60655,15 грн без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем суперечить вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свідчить про нікчемність цієї умови договору. Відтак, умови кредитного договору про сплату комісії є нікчемними.

Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

З наданої позивачем виписки по рахунку слідує, що ОСОБА_1 сплатив на користь товариства 9419,59 грн, з яких 7587,44 грн були віднесені в рахунок оплати за обслуговування кредитної заборгованості.

На підставі ст. 534 ЦК України ці кошти мають бути віднесені на сплату процентів за кредитним договором в першу чергу, а отже заборгованість за відсотками у сумі 2810,93 грн відсутня. Сума залишку сплачених відповідачем грошових коштів 4776,51 грн, повинна бути розподілена на часткове погашення основного боргу.

Тобто, якщо заборгованість за основним боргом становить 45187,26 грн, то зарахувавши сплачені грошові кошти в сумі 4776,51 грн на погашення даної заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 40410,75 грн.

Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо стягнення заборгованості за обслуговування кредитної заборгованостів сумі 60655,15 грн та заборгованість за відсотками в сумі 2810,93 грн задоволенню не підлягають, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість за тілом кредиту у сумі 40410,75 грн, з урахуванням попередньо сплаченої відповідачем заборгованості за кредитним договором №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 108653,34 грн, позов задоволено на суму 40410,75 грн, тобто на 37,2%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 901,13 грн судового збору (2422,40/100х37,2).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 10000 грн, на підтвердження понесення яких до позовної заяви долучив договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025 та витяг з реєстру №1 від 29.12.2024 до акта приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025.

Судом встановлено, що 02.08.2024 року між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025 та витягу з реєстру №1 від 03.03.2025 до акта приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025, який підписаний сторонами, ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» погодили надання послуг, наданих ФОП ОСОБА_2 , в т.ч. підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів, вартість якої складає 10000 грн.

Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача, його представником надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог 3720 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 207, 512-516, 526, 530, 534, 610, 611, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №Р24.22004.005270109 від 17.05.2019 урозмірі 40 410 (сорок тисяч чотириста десять) грн 75 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» 3720 грн витрат на правничу допомогу та 901,13 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»(б-р Вацлава Гавела, 4 м. Київ, );

відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Алла ЦІДИК