Справа № 740/586/26
Провадження № 6/740/13/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., ознайомившись із поданням головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиціїУкраїни Сергія Дея про розшук боржника,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець 04.02.2026 звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із поданням, в якому просить оголосити розшук боржника у виконавчому провадженні № 61011163 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши подання з доданими матеріалами, суддя доходить до наступного висновку.

Згідно з пунктами 1, 2, 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами, ухвал судів у господарських справах, рішень інших державних органів, що законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до частини 1 статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Місце виконання рішення визначається відповідно до правил ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.10.2020 у справі №263/14171/19.

З матеріалів подання вбачається, що 28.01.2020 головним державним виконавцем Носівського районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження № 61011163 з примусового виконання судового наказу № 741/1368/19, виданого Носівським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.09.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Додані до подання державного виконавця документи не містять доказів про місце роботи або місцезнаходження майна ОСОБА_1 на території Ніжинського району в його межах, визначених до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 № 807-IX.

Останнім відомим місцем проживання боржника за доданими до подання документами виконавчого провадження ОСОБА_1 є м. Носівка Ніжинського (раніше Носівського) району Чернігівської області, а отже місцем виконання рішення суду є його місце проживання.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Суди утворюються, реорганізуються і ліквідуються законом.

Система судоустрою хоча і будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, однак на практиці вона не завжди може співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом держави. Зміна ж адміністративно-територіального устрою може бути лише підставою для перегляду існуючої системи судоустрою в порядку визначеному Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX.

На сьогодні воєнний стан на території України триває, не припинений і не скасований, а закон України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів - не прийнятий.

Отже, на цей час місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 № 807-IX.

Місто Носівка, відповідно до раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, знаходиться в межах колишнього Носівського району Чернігівської області, а тому з урахуванням п. 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» знаходиться в межах територіальної юрисдикції Носівського районного суду Чернігівської області.

Згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Спори між судами про підсудність згідно ст. 32 ЦПК України не допускаються.

Таким чином, оскільки останнє відоме місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться в межах колишнього Носівського району Чернігівської області, судовий наказ, за яким відкрито виконавче провадження виданий Носівським районним судом Чернігівської області, тому подання державного виконавця про розшук боржника не підсудне Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області, що зумовлює передачу такого подання за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області.

Керуючись ст. 27, 31, 187, 258-260, 353, 438, 446 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Подання головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сергія Дея про розшук боржника направити за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області (вул. Комунальна, буд. 28, м. Носівка, Чернігівська область, 17100).

Копію ухвали направити державному виконавцю до відома.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до вимог ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Справу передати на розгляд Носівського районного суду Чернігівської області не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвалу складено та підписано 06.02.2026.

Суддя І.М. Карпусь