23.02.26 Справа №469/741/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року селище Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Тавлуя В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Надич В.В.,
учасники справи:
представник позивача адвокат Незамай А. Д. - не з`явилася,
відповідач ОСОБА_1 - не з`явилася,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Свої договірні зобов`язання кредитор відповідача виконав у повному обсязі, надавши йому обумовлену суму кредитних коштів.
Разом з тим, ОСОБА_1 свої зустрічні договірні зобов`язання за укладеним договором щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх користування перед кредиторами, у тому числі перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» після набуття ним права вимоги, за вказаними договорами належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на дату звернення до суду з цим позовом за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 101197,11 грн., яка нею не погашена.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
11 липня 2025 року судом відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві позивач зазначив, що просить розглянути справу без участі представника позивача, і не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.
За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов`язального права.
Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №CL-120156 від 04.07.2018 року з АТ «КРЕДОБАНК», за яким відповідач є позичальником, і умовами яких передбачено надання відповідачу кредитних коштів, у розмірі, обумовленому договором.
Зі своєї сторони, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
На виконання умов вказаного договору кредитор відповідача за цим договором свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, що підтверджується даними доданих до матеріалів справи Розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №CL-120156 від 04.07.2018 року.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України.
Відповідно до ст.ст. 526, 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК).
Згідно досліджених судом матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату звернення до суду з даним позовом у відповідача виникла заборгованість за Кредитним договором №CL-120156 від 04.07.2018 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДОБАНК», визначена станом на 23.10.2023 року, в розмірі 101197,11 гривень, з яких:
- 55 299,79 грн. - сума заборгованості по основному боргу;
- 45 897,32 грн. - сума заборгованості по відсоткам.
Дані обставини підтверджуються Розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №CL-120156 від 04.07.2018 року.
Дані, які б свідчили про інше у суду відсутні.
За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно положень ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З досліджених судом у сукупності матеріалів справи, а саме: копій Витягу з Договору факторингу №24102023 від 24.10.2023 року, Акту прийому-передачі Прав Вимог по Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023 року, Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 24102023 від 24 жовтня 2023 року, вбачається, що право вимоги за Кредитним договором №CL-120156 від 04.07.2018 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДОБАНК», перейшло до позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів».
Дані, які б свідчили про інше, у суду відсутні.
Таким чином, позивач відповідно до положень ст.512, 514 ЦК України набув право вимоги та статус нового кредитора у зобов`язаннях, що виникли внаслідок укладення відповідачем Кредитного договору №CL-120156 від 04.07.2018 року з АТ «КРЕДОБАНК».
Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеними ним кредитними договорами, за якими він є позичальником, не виконує, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з нього на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором, у розмірі 101197,11 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «ЄАПБ» наявні підстави, передбачені законом, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 12, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
- 55 299,79 грн. - сума заборгованості по основному боргу;
- 45 897,32 грн. - сума заборгованості по відсоткам, а також 3028,00 грн. судового збору, всього стягнути 104225 (сто чотири тисячі двісті двадцять п`ять) гривень 11 копійок.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 23 лютого 2026 року.
Суддя: