Справа №567/1077/25
Провадження №2/567/29/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Пономаренко Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №398962995 від 16.02.2024 звернулося ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС".

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 16.02.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №39892995, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та зобов`язався його повернути в строк до 17.03.2024.

Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 8500 грн. на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 .

Вказуючи про те, що у вказаних правовідносинах відбулася зміна кредитора та те, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка становить 40127,50 грн. та складається з 8500 грн. заборгованості по кредиту і 31627,50 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 08.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було встановлено строки для подання заяв по суті справи. Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

21.10.2025 у системі "Електронний суд" представником відповідача сформовано додаткові пояснення у справі, відповідно до яких відповідач позов не визнає, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для стягнення з нього коштів. Вказує, що матеріали справи не містять доказів укладення між ним та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" кредитного договору, видачі кредитної картки та встановлення на неї кредитного ліміту. Крім того вказує, що позовна заява не містить доказів розрахунку заборгованості та нарахована заборгованість не відповідає критеріям справедливості та суперечить законодавству в сфері захисту прав споживачів.

Крім того зазначає, що позовна заява не містить доказів виконання договорів факторингу.

24.10.2025 в системі "Електронний суд" представником позивача сформовано додаткові пояснення у справі, у який він зазначає, що пояснення відповідача не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження доводів позовної заяви позивачем надано належні докази.

Окрім того, 24.10.2025 в системі "Електронний суд" представником позивача сформовано заяву про зменшення позовних вимог, у якій він зазначає про те, що проаналізувавши нараховані відсотки за кредитним договором, має намір зменшити розмір позовних вимог та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" 21250 грн. заборгованості за кредитним договором.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) підлягає задоволенню.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявсь у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача адвокат Ярмольчук В.С. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд справи відкласти на іншу дату.

Судом враховано те, що представник відповідача неодноразово (тричі) подав заяви про відкладення розгляду справи, а тому приходить до висновку про необхідність розгляду справи за його відсутності.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні з копії договору кредитної лінії №388962995 від 16.02.2024 встановлено, що 16.02.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір.

Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".

Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі "Підписи сторін".

Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України).

Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір кредитної лінії №398962995 від 16.02.2024 є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Даний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачем не подано.

Відповідно до умов кредитного договору №398962995 від 16.02.2024 товариство надало для відповідача кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 8500 грн. (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1. договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого він може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення договору строк дисконтного періоду користування складав 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду вираховується в порядку передбаченому п.3.2. договору (встановлений строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та періоду пільгової реструктуризації оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником активовано функцію продовження строку дисконтного періоду).

Вказаним кредитним договором визначено, що кожен транш надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4441-11ХХ-ХХХХ-9286 (п.5.1 договору).

Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.

Відповідно до п.8.1. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти. На момент укладення договору (16.02.2024) базова процентна ставка складає 2,5 % в день від суми залишку кредиту.

У своїй заяві позивач вказує, що оскільки договір укладено 16.02.2024, з врахуванням вимог Закону України "Про споживче кредитування", вважає за необхідне здійснювати нарахування заборгованості за відсотками в розмірі 1%, а тому просить вважати вірним розміром заборгованості за відсотками за користування кредитом 12750 грн.

Пунктом 9.2.2. договору визначено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківських рахунок кредитодавця, у випадку неповної та/або несвоєчасної сплати кредиту та процентів за користування ним сплатити неустойку та інші нарахування, передбачені умовами договору.

Відповідно до п.14.1. договору, невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язаний неухильно дотримуватися прави, текст яких розміщений на сайті кредитодавця попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця www.moneyveo.ua.

Перерахування грошових коштів відповідачу за договором №398962995 від 16.02.2024 у сумі 8500 грн. на платіжну картку № НОМЕР_2 підтверджується платіжним дорученням від 16.02.2024 №cdf2dc6e-adc0-4da5-b98a-b8ab75cce155, довідкою АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" про емітування зазначеним банком платіжної картки на ім`я відповідача та довідкою банку про рух коштів за рахунком відповідача.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Договором кредитної лінії №398962995 від 16.02.2024 визначено, що ОСОБА_1 отримав в кредит грошові кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% в день. Звертаючись до суду позивач вказує про необхідність нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі 1% в день. Оскільки такий розмір відсотків відповідає вимогам Закону України "Про споживче кредитування", є меншим, ніж визначено кредитним договором, а тому суд, відповідно до ст.13 ЦПК України розглядає позов в межах позовних вимог ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС".

При цьому, суд вважає, що оскільки відповідно до п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, то станом на 16.02.2024 за кредитним договором №398962995 могло бути встановлено ставку за користовування кредитними коштами в розмірі 2,5%.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем умови договору належним чином не виконувалися, заборгованість за користування кредитом належним чином не сплачувалася, лише один раз - 20.03.2024 відповідач вніс кошти на погашення процентів за користування кредитом в розмірі 35 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти повністю в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту в розмірі 8500 грн.

Оскільки борг по процентам за договором кредитної лінії від 16.02.2024 на даний час ОСОБА_2 не сплачений, то і цій частині позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 12750 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості за договором про кредитної лінії №398962995 від 16.02.2024 відповідачем не оспорювався та те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку повністю не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування.

Окрім того судом враховано, що 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу №28/1118-01, а в подальшому неодноразово укладали додаткові угоди до вказаного договору факторингу, відповідно до умов яких від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №398962995 від 16.02.2024.

10.10.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до умов якого від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №398962995 від 16.02.2024.

29.05.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЕЙС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №398962995 від 16.02.2024.

Таким чином ТОВ "ФК "ЕЙС" має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до наданих доказів вбачається, що 29.05.2025 між ТОВ "ФК "ЕЙС" та адвокатським бюро "Тараненко та партнери" було укладено договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01, а 30.05.2025 до вказаного договору було укладено додаткову угоду №7, відповідно до яких адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу у справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

З акту прийому-передачі наданих послуг (який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 встановлено, що ТОВ "ФК "ЕЙС" понесено 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України, якими передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором.

Тобто, даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають з відносин банківського кредитування та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог, відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.

Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Також вирішення спору було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката у судовому засіданні.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 4000 грн.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 137, 141, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" 21250 грн. заборгованості за кредитним договором, 2422 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору і 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС" (місцезнаходження: м.Київ, Харківське шоссе, 19, офіс 2005, ),

відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено 20.01.2026.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.