ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5850/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р. cуддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Таун" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2025 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року справу було передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

12 січня 2026 року справа надійшла до зазначеного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2026 року, справу було передано до провадження судді Шаповалової К.В.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суддя доходить висновку, що справу необхідно повернути до Голосіївського районного суду м. Києва, як помилково надіслану, з огляду на наступні обставини.

Надсилаючи справу до Дарницького районного суду міста Києва, суддя Голосіївського районного суду м. Києва керується тим, що відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , а відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, як вбачається із позовної заяви, ТОВ "Комфорт-Таун" звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком, які виникли за адресою: АДРЕСА_2 , як з особи, з якою було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Позивач також посилається на частину 8 статті 28 ЦПК України, як на підставу звернення саме до Голосіївського районного суду м. Києва, а саме за місцем виконання укладеного договору.

Тобто, спір у даній справі виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем за місцем знаходження нерухомого майна та місцем виконання укладеного між сторонами договору.

Суд зауважує, що згідно частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року № 638/1988/17 правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 провадження № 12-73гс20 висловила наступні правові позиції:

«7.15. Приписами цивільного судочинства (частина перша статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, частина перша статті 30 ЦПК України в чинній редакції) передбачено виключну підсудність позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

7.22. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

7.23. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

7.24. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

7.25. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, співвласником будинку заадресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Києва розташовано в Голосіївському районі міста Києва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , яка територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва, вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суддя вважає за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва, з огляду на обставини, викладені вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

цивільну справу № 752/28588/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Таун" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги повернути до Голосіївського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Виставкова, 14-а).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Шаповалова К.В.