Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2485/25

Номер провадження: 4-с/511/1/26

15.01.2026 Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

секретаря судового засідання Ніколас С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Роздлільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст скарги.

У липні 2025 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить суд визнати протиправною бездіяльність Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) ( далі Роздільнянський відділ ДВС) щодо зняття арешту з його майна, накладеного у виконавчому провадженні №41368565 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-317, виданого 11.04.2006 року Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів, а також зобов`язати Роздільнянський відділ ДВС зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений Відділом ДВС Роздільнянського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №41368565, від 20.05.2010 реєстраційний номер обтяження 9849685

В обґрунтування скарги вказав, що на примусовому виконанні у Роздільнянському відділі ДВС перебував вищевказаний виконавчий лист №2-317, виданий 11.04.2006 року Роздільнянським районним судом Одеської області, виконавче провадження № 41368565, яке було відкрито - 17.06.2006.

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках даного виконавчого провадження 20.05.2010 року відділом ДВС Роздільнянського РУЮ було накладено арешт на житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 його доньці ОСОБА_3 виповнилося 18 років, однак станом на 23.06.2025 арешт з нерухомого майна не знято.

Представник ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського відділу ДВС з заявою про зняття вищевказаного арешту, однак 21.07.2025 року начальником Роздільнянського відділу ДВС надано відповідь, в якій зазначено, що 23.06.2018 виконавче провадження ВП № 41368565 завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження , а виконавче провадження ВП № 41368565 знищено через сплив термінів зберігання.

На думку заявника відсутні підстави для подальшого збереження арешту на майно, оскільки виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 повторно до виконання не пред`явлений, стягувач не ініціювала продовження виконавчих дій щодо боржника ОСОБА_1 , визначений законом строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплив, виконавче провадження знищене, а вказаний арешт перешкоджає йому вільно користуватися власністю, у зв`язку з чим, просить скаргу задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.08.2025 року скаргу прийнято до розгляду, призначено розгляд скарги в судовому засіданні.

Процесуальні документи по справі.

17.10.2025 року на адресу суду надійшла заява від Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій відділ повідомив суду , що 17.04.2006 року відділом було відкрито виконавче провадження ВП № 41368565 по стягненню аліментів із боржника ОСОБА_1 . Станом на 10.08.2017 року сума заборгованості по аліментам згідно розрахунку складала 20913,12 грн. 23.06.2018 виконавче провадження ВП № 41368565 завершено, винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження , а відповідно до п.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, виконавче провадження ВП № 41368565 знищено через сплив термінів зберігання

08.12.2025 року по справі надійшло клопотання представника заявника Князь І.І., в якому вона надала суду докази сплати ОСОБА_1 заборгованості по аліментах в сумі 20913,12 грн. Крім цього просили відшкодувати на користь заявника витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.(а.с.45)

Позиції сторін в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник заявника Князь І.І. скаргу просила задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні скарги, так як по цей час у ОСОБА_1 існує заборгованість по аліментах в розмірі 20913,12 грн.

Представники виконавчої служби у судове засідання не з`явився, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду скарги.

Неявка державного виконавця, відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справи .

На виконанні Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області перебував виконавчий лист № 2-317 від 11.04.2006 року виданий Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів по 150 грн щомісячно на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконавче провадження № 41368565 за заявою ОСОБА_2 відкрито 17.06.2006.

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.05.2010 Відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції, Код: 35078175, 67400, Одеська обл., Роздільнянський р., м. Роздільна, вул. Шевченка, 81, тел. (04853) 3-22-44, 3-12-46 накладено арешт нерухомого майна, підстава обтяження: виконавчий лист, №2-317 від 11.04.2006, Роздільнянським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 150,00 грн щомісячно.

Об`єкт обтяження: житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.11.2012 № 1666/5 про реорганізацію та утворення відділів державної виконавчої служби окремих територіальних управлінь юстиції Одеської області утворено відділ державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, реорганізувавши шляхом злиття відділ державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції та відділ державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції Одеської області.

10 серпня 2017 року ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

23 червня 2018 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем Роздільнянського міжрегіонального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Грищенко О.І. повернуто виконавчий лист №2317, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області 23.06.2018 року стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до змісту постанови від 23.06.2018 державним виконавцем Роздільнянського міжрегіонального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Грищенко О.І. встановлено, що при находженні виконавчого документу на виконання до ВДВС у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення за місцем проживання боржника. Згідно відомостей, що надійшли до ВДВС з реєструючих органів за боржником рухомого майна не зареєстровано. Звернути стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника не можливо. В державному реєстрі речових прав накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Станом на 10.08.2017 року сума заборгованості по аліментам згідно розрахунку складає 20 913,12 грн. Виконавчий лист № 2-317 від 11.04.2006 повернути стягувачу, копію постанови направлено стягувачу, виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 23.06.2021.

Також встановлено , що представник скаржника звертався до Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області з заявою про зняття арешту, накладеного на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

21.07.2025 начальником Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області надано відповідь за № 21.22/20493, в якій зазначено, що на виконання виконавчого листа № 2-317 виданого 11.04.2006 року Роздільнянським районним судом Одеської області за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) 17.04.2006 року було відкрито виконавче провадження ВП № 41368565. Станом на 10.08.2017 року сума заборгованості по аліментам згідно розрахунку складала 20913,12 грн. 23.06.2018 року виконавче провадження ВП № 41368565 завершено, винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження

При цьому, виконавча служба повідомила, що відповідно до п.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень , переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця становить три роки, крім виконавчих проваджень, за постановами про накладання адміністративного стягнення , строк зберігання яких становить один рік, а тому виконавче провадження ВП № 41368565 знищено.

Отже, належні ОСОБА_1 на праві власності житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 , за договором дарування, №2864, 30.09.2009, засвідченим Приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Л.М. Патраманською наразі перебувають під арештом, накладеним постановою ВДВС від 20.05.2010 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що винесена у виконавчому провадженні № 41368565, яке завершено 23 червня 2018 року з поверненням виконавчого листа стягувачу з правом повторного пред`явлення до 23 червня 2021 року; виконавче провадження №41368565 знищене за закінченням строків зберігання.

Нормативно-правове обгрунтування та висновки суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Обов`язки та права державного виконавця визначені статтею 18 Закону № 1404-VIII (статтею 11 Закону № 606-XIV).

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

В силу статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Частиною другою статті 50Закону України«Про виконавчепровадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 425/1341/17, від 10.04.2019 у справі № 522/15772/16- ц.

На даний час порядок зняття арешту з майна чи коштів боржника врегульовано ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми слідує, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Як слідує з листа начальника Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області надано відповідь за № 21.22/20493, на виконанні у відділі перебували виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-317, виданого 11.04.2006 року Роздільнянським районним судом Одеської області за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) 17.04.2006 року було відкрито виконавче провадження ВП № 41368565 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання доньки до досягнення нею повноліття.

При цьому рішення суду та вимоги виконавчих документів боржником не виконано. Станом на 10.08.2017 року, коли дитина досягла повноліття сума заборгованості по аліментам згідно розрахунку складала 20913,12 грн. Також дана заборгованість існувала і на момент повернення виконавчого листа стягувачу, тобто станом на 23.06.2018 року.

З огляду на вищенаведене законодавство , стаття, по яких завершено виконавчі провадження(п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження») не передбачає зняття арешту з майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, заявником не доведено обов`язку державного виконавця щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Державного виконавця Роздільнянського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо незняття арешту з майна при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 41368565 відсутні.

Що стосується вимог скарги щодо зобов`язання начальника виконавчої служби вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з майна ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналіз даної норми дає підстави стверджувати, що суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення, зокрема вчинити дії щодо скасування (зняття арешту) лише за умови встановлення обґрунтованості скарги і визнання бездіяльності неправомірною.

Не спростовує даний висновок суду і та обставина, що під час розгляду даної справи у суді ОСОБА_1 сплатив заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_2 у розмірі 20863,12 грн (а.с.43)

Після сплати заборгованості по виконавчому листу заявник має право звернутися до виконавчої служби про зняття арешту з майна відповідно до вимог п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, а у випадку відмови державного виконавця зняти арешт з домоволодіння ОСОБА_1 оскаржити його в судовому порядку.

Матеріали виконавчого провадження хоч і знищено, проте можуть вони бути відновлені відповідно до абзацу 2 пункту 15 розділу VІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 року, а арешт може бути знятий у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Тому наявні всі підстав для відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 , а тому належить відмовити заявнику у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.259-260, 447-452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Теренчук Ж. В