справа № 156/1451/25
Провадження № 2/156/70/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
05 лютого 2026 року сел.Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарем судових засідань Степанець Т.В.,
за відсутності учасників справи,
1. Стислий виклад позиції сторони позивача
1.2. Представниця позивача зазначає, що між ТОВ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 26.03.2025 № 26.03.2025-100001555. Цей договір підписаний відповідачкою після проходження ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальницею у повідомленні на особистий номер телефону, вказаний під час реєстрації. За цим договором відповідачка отримала від ТОВ споживчий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди.
1.4. Кредитором надані ОСОБА_1 кошти в розмірі, обумовленому договором. Натомість відповідачка не виконавла належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві, сплачувала кошти не у повному обсязі.
1.6. Позивача суд належним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи судом, позивач не направив уповноваженого представника для участі в судовому засіданні. Представниця ТОВ Медведєва Н.О, у тексті позовної заяви просила здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, не заперечувала проти здійснення судом заочного розгляду справи.
2. Стислий виклад позиції сторони відповідача
2.1. На адресу відповідачки рекомендованим поштовим відправленням була направлена копія позовної заяви (з додатками) та судова повістка, згадані відправлення не отримані ОСОБА_1 ..
2.2. Відповідачку було двічі повідомлено про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі шляхом опублікування оголошень на офіційному вебсайті «Судова влада України», відповідачка для участі в судовому розгляді справи не прибула, про наявність поважних причин для цього суду не повідомила, відзиву на позов не надала, будь-які заяви (клопотання) від ОСОБА_1 до суду не надходили.
2.3. Згідно з ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
2.4. Оскільки у справі № 156/1451/25 всі згадані умови дотримані, суд в ухвалі від 05.02.2026 прийняв рішення про здійснення заочного розгляду справи за правилами гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України.
3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі
3.1. За час судового розгляду справи № 156/1451/25 від сторін будь-які додаткові заяви (клопотання) до суду не надходили.
3.3. У зв`язку з неявкою до суду відповідачки для участі в призначеному судовому засіданні ухвалою суду від 26.12.2025 відкладено судове засідання в розглядуваній справі на 05.02.2026 на 10 год 30 хв, про що повідомлені сторони.
4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі
4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
4.4. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
4.5. Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, основний вид діяльності - 64.92, інші види кредитування.
4.6. Між ТОВ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 26.03.2025 № 26.03.2025-100001555. Цей договір підписаний відповідачкою після проходження ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальницею у повідомленні на особистий номер телефону, вказаний під час реєстрації. За цим договором відповідачка отримала від ТОВ споживчий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди.
4.7. Цей договір укладений у сторонами письмовій формі шляхом обміну документами (заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт)). Такі документи підписані відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора.
4.11. Будь-які інші докази на підтвердження своїх позицій до суду учасники справи не надали.
5. Оцінка суду
5.1. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого.
5.2. Як передбачено ст.11 Цивільного кодексу (ЦК) України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
5.3. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК.
5.4. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
5.5. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
5.6. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
5.7. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
5.8. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
5.9. Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
5.10. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
5.13. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальницею не виконані зобов`язання перед кредитодавцем, кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачкою добровільно не повернуті в повному обсязі, кредитор має право на отримання від позичальниці ОСОБА_1 простроченої заборгованості за кредитом.
5.14. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , представниця позивача, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, суми несплаченої комісії та додаткової комісії.
5.15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічна позиція підтримана в постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), де зазначено: «…Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…».
5.16. Згідно з паспортом споживчого кредиту ТОВ було надано ОСОБА_1 фінансовий кредит на строк 217 днів, тобто до 28.10.2025, дата надання кредиту 26.03.2025.
5.17. З огляду на викладені вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором від 26.03.2025 № 26.03.2025-100001555 розраховуються до 28.10.2025.
5.18. Представницею позивача надана довідка - розрахунок заборгованості за договором за період з 26.03.2025 по 28.10.2025.
5.20. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, з огляду на те, що з 24.02.2022 і дотепер на всій території України запроваджено воєнний стан, вимога ТОВ про стягнення з ОСОБА_1 9000,00 грн. неустойки не ґрунтується на законі, тому не може бути задоволена судом.
5.22. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача разової комісії у розмірі 1620,00 грн., безпосередньо передбаченої кредитним договором, є правомірними, оскільки видача кредиту позичальнику шляхом перерахування на банківський рахунок здійснювалась із використанням стороннього сервісу (Інтернет еквайрингу). Поряд з цим, стороною позивача не було доведено, що ОСОБА_1 фактично користувалась певними «додатковими послугами», пов`язаними з обслуговуванням кредиту , тому нарахування кредитодавцем «додаткової комісії» у розмірі 3240,00 грн. не відповідає засадам добросовісності, розумності справедливості, тому вимоги позивача в цій частині суд не задовольняє.
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
6.2. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 18.11.2025 № СЦ00054374 про перерахування коштів через АТ КБ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (а. с. 1). Про наявність інших судових витрат в цивільній справі № 156/1451/25 сторона позивача не заявляла.
6.3. Відповідачка ОСОБА_1 не заявляла про наявність понесених нею судових витрат в цивільній справі № 156/1451/25.
6.4. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 3, 11, 13, 15, 16, 207, 509, 512, 514, 526, 527, 530, 639,1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3240,00 грн. додаткової комісії та 9000,00 грн. неустойки - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1926 (одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень 25 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 09.02.2026 .

Учасники справи:

1)позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 37356833; юридична адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, Україна, поштовий індекс 01032);

2)відповідачка ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов