Номер провадження: 22-ц/813/1138/26
Справа № 511/1342/25
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

третя особа ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді Чернецької Н.С., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,-

установив:

Короткий зміст позовних вимог.

02 червня 2025 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області з Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання, в якій вона просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі одної четвертої частини всіх видів його заробітку ( доходу) на утримання дочки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання, починаючи з дати подання заяви до суду до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2006 року. 04 березня 2013 року набрало законної сили рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області у справі № 2/1508/49/2012 про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина знаходиться на повному утриманні матері ОСОБА_1 та відповідно проживає з 18.08.2015 року разом з матір`ю в АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 є студентка денної форми навчання Одеського педагогічного фахового коледжу. Дані обставини підтверджуються довідкою № 4/2024 від 05 серпня 2024 року.

Повідомляє, що ОСОБА_3 ( батько дитини) ніяким чином не бере участі в утриманні дитини. Тому позивач звертається до суду з цією позовною заявою про стягнення аліментів. Стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги батьків які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися до досягнення ними двадцяти трьох років.

Навчання в учбовому закладі позбавляє повнолітню дочку ОСОБА_5 можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на оплату освітніх послуг, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярського приладдя, підручників. Дочка проживає з матір`ю, яка матеріально її утримує. Відповідач ОСОБА_3 є працездатним за віком, у позивача відсутні будь-які відомості про те, що він не може сплачувати аліменти.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 ніяким чином не бере участі в утриманні своєї дитини, позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів у розмірі однієї четвертої від заробітку ( доходу) батька на одну дитину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на період навчання на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 як повнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання в учбовому закладі, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно з 25 квітня 2025 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 є студентом денної форми навчання комунального закладу « Одеський педагогічний фаховий коледж». Зарахована на навчання за кошти регіонального замовлення, спеціальності 013 Початкова освіта. Орієнтовна дата закінчення навчання 30.06.2028 року. Таким чином у неї відсутня можливість забезпечувати себе самостійно , а отже вона потребує матеріальної допомоги. Також судом враховано, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є особою працездатного віку, проходить військову службу за контрактом та має дохід. Має на утриманні ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи досліджені судом обставини справи, доводи позову та заперечення відповідача, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, стану здоров`я відповідача, матеріального стану дитини, те, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як батька так і матері, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його доходів з часу подання позивачкою заяви і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцятирічного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітньої дитини, яка навчається, виходячи з доходу відповідача. У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням 06 жовтня 2025 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2025 року та винести нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити.

Вважає рішення суду, необґрунтованим, і занадто завищеним, без врахування судом матеріального становища скаржника, недоведеністю та неправильно встановленими судом обставинами, які мають важливе юридичне значення для ухвалення справедливого рішення суду,.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав права скаржнику та представнику скаржника прийняти участь 02 вересня 2025 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представником скаржника як учасником судового процесу завчасно направлено до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, натомість суд обмежив право сторони на участь в судовому засіданні не надавши доступу до справи в режимі відеоконференції. Такими діями суд позбавив скаржника та представника скаржника їх права на участь у розгляді своєї справи.

Вказує, що позивач звертається до суду 24.04.2025 року з позовом про стягнення аліментів на період навчання (до досягнення дочкою віку, який перевищує 18). Надає до суду виконавчий лист від 12.11.2012 року з якого вбачається що з скаржника стягуються аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі однієї четвертої частини усіх видів заробітку скаржника до досягнення донькою повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тобто, в той час як позивач (24.04.2025 року) звернулася до суду вона ще до 12.05.2025 року отримувала аліменти на дитину в розмірі однієї четвертої частини усіх видів заробітку скаржника до досягнення донькою повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім цього, в порушення ст. 84 ЦПК України, суд залишив поза увагою клопотання скаржника про витребування з навчального закладу в якому вона навчається довідку про отримання стипендії її розмір та сума.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд повністю проігнорував письмові заперечення про те, що донька навчається за кошти регіонального замовлення, денної форми навчання в комунальному закладі «Одеський педагогічний фаховий коледж» у м. Одеса.

Скаржник зазначає, що позивачка проживає окремо від доньки, вона не може вважатися належним позивачем, оскільки з таким позовом має право звернутися до суду лише донька скаржника, якщо вона дійсно цього потребує.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2025 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та таким, що якнайкраще відповідає інтересам дитини, а доводи, викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими.

Також до суду апеляційної інстанції було подано відзив ОСОБА_5 , в якому вона просить скасувати рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2025 року.

У відзиві ОСОБА_5 повністю підтримує доводи апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. В судове засідання з`явились третя особа та в режимі відеоконференції представник відповідача, та надали свої пояснення. Представник позивача просила суд розглянути скаргу без її участі, в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, третю особу та представника відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги і відзиву, судова колегія до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст.374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовою колегією встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є: батько « ОСОБА_3 », мати « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 виданим 31 травня 2007 року виконкомом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2013 року, з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстрований 16 липня 2006 року виконкомом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 07 було розірвано.

Також в матеріалах справи наявна копія виконавчого листа справа № 2/1508/568/2012 виданого Великомихайлівським районним судом Одеської області від 12.11.2012 року, з якого вбачається, що суд вирішив стягувати щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою ОСОБА_8 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 24.10.2012 року.

В матеріалах справи наявна довідка Комунальний заклад « Одеський педагогічний фаховий коледж ( КЗ « ОПФК») № 4/2024 від 05 серпня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 зарахована на навчання за кошти регіонального замовлення, спеціальності 013 початкова освіта наказ 24-к/ст від 31.07.2024, денної форми комунального закладу « Одеський педагогічний фаховий коледж» . Навчальний рік почнеться 26.08.2024 року. Орієнтовна дата закінчення навчання 30.06.2028 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія довідки № 54 від 16.04.2025 року, з якої вбачається, що довідка видана власнику житлового приміщення ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Крім того, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 08 жовтня 2020 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), з якого вбачається, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 про що 08 жовтня 2020 року було складено відповідний актовий запис№ 180. В графі батьки вказано: « ОСОБА_10 », мати « ОСОБА_1 ».

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 виданого 11 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в одеській області, з якого вбачається, що 11 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 було укладено шлюб про що було складено відповідний актовий запис № 149. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_12 ».

Також в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого 17 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області, з якого вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 про що 23 травня 2014 року було складено відповідний актовий запис № 157, в графі батьки вказано: батько « ОСОБА_3 », мати ОСОБА_13 .

Крім того, в матеріалах справи наявна копія довідки № 772 від 26.06.2025 року видана відділом « Центру надання адміністративних послуг» видана уповноваженому власнику житлового приміщення ( будинку) членові житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_3 , з якої вбачається, шо до складу сім`ї входять: дружина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; падчерка - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки серії НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , з якої вбачається, що наказом № НТ220510 від 10.05.2022 року закінчено виплату по безробіттю згідно ст. 31 п.1 п.п. 12 ЗУ « ЗДССВБ».

Суд першої інстанції дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його доходів з часу подання позивачкою заяви і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцятирічного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітньої дитини, яка навчається, виходячи з доходу відповідача. У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суду з висновками суду першої інстанції не погоджується зважаючи на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України).

Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

Аналіз ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191,200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Так, Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі № 644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Досліджуючи відзив ОСОБА_5 на апеляційну скаргу, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 не була повідомлена про дії матері, щодо стягнення аліментів на її навчання. Із відзиву вбачається, що з серпня 2025 року ОСОБА_5 фактично проживає у місті Одеса окремо від матері, яка не здійснює її матеріального та фінансового забезпечення. Натомість позивач ОСОБА_1 разом із молодшою донькою та своїм теперішнім чоловіком проживає окремо в селищі Цебрикове Роздільнянського району Одеської області.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 зазначила, що підтримує спілкування з батьком, який надає їй матеріальну та фінансову допомогу. У разі ж стягнення аліментів за рішенням суду на користь позивача вона фактично не отримуватиме коштів, призначених для її утримання, що суперечить цільовому характеру аліментних зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ініціатором звернення до суду з даним позовом була ОСОБА_1 , однак ОСОБА_5 не була повідомлена ані про факт подання позову, ані про стягнення та отримання коштів з ОСОБА_3 на період її навчання.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи не міститься підтвердження сповіщення ОСОБА_5 , як третьої особи, про слухання справи в суді першої інстанції.

Відповідно ОСОБА_5 фактично не проживає з позивачем (матір`ю), перебуває на самостійному забезпечуванні своїх потреб, у зв`язку з чим позивач не несе витрат на її утримання. Таким чином, стягнення аліментів на користь позивача не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно зі статтями 198, 199 Сімейного кодексу України, обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, виникає за умови, що: дитина потребує матеріальної допомоги; батьки мають можливість таку допомогу надавати; аліменти спрямовуються саме на утримання дитини, а не іншої особи.

Аліменти є цільовими коштами, призначеними для забезпечення потреб дитини. Їх стягнення на користь особи, з якою дитина не проживає та яка фактично її не утримує, суперечить правовій природі аліментних зобов`язань. Норми Сімейного кодексу України не передбачають безумовного права одного з батьків на отримання аліментів, якщо дитина з ним не проживає та не перебуває на його утриманні.

Оскільки встановлено, що позивач не утримує ОСОБА_5 , та є третьою особою у справі, тому відсутні правові підстави для стягнення аліментів саме на її користь та для задоволення позову.

Разом із тим колегія суддів зазначає, що ОСОБА_5 у зв`язку із продовженням навчання, має самостійне та законне право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з батьків на період навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (постанова Верховного Суду від 01.12.2021 року по справі № 753/20347/20, від 13.04.2021 року по справі № 308/4214/18).

Суд апеляційної інстанції звертає, що відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , остання просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення ОСОБА_5 23 років.

Проте, ОСОБА_5 досягла повноліття лише ІНФОРМАЦІЯ_14 , а відтак, суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини починаючи з 25 квітня 2025 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Відповідно колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо незаконного стягнення аліментів на навчання з дати подання позову до суду.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання про витребування з навчального закладу, колегія суддів приймає до уваги зважаючи на наступне.

Суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання сторони про витребування доказів і не розглянув його по суті, чим грубо порушив вимоги статей 81, 84 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з процесуальним законодавством, суд зобов`язаний всебічно та об`єктивно досліджувати обставини справи, у тому числі шляхом витребування доказів, якщо учасник справи належним чином подав відповідне клопотання. Повна відсутність розгляду такого клопотання означає невиконання судом свого процесуального обов`язку і унеможливлює перевірку обставин, на яких базуються вимоги сторони.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 підлягає часткову задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, то з позивача підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скарги в сумі 1453,44 грн..

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Ліпецької Вікторії Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова