ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/273/25
ДОДАТКОВА У Х В А Л А
"20" січня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., розглянувши заяву представника приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни - адвоката Бєрьозки Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на дії/бездіяльність органу примусового виконання,
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на дії/бездіяльність органу примусового виконання -відмовлено.
10 листопада 2025 року представник приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни - адвокат Бєрьозка Юрій Володимирович подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь приватного виконавця відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01 грудня 2025 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.
12 листопада 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Рощин Іван Геннадійович подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просить відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з недоведеністю реального понесення витрат та їх неспівмірністю.
Як передбачено частинами третьою, четвертою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Сторони в судове засідання не викликалися
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на дії/бездіяльність органу примусового виконання - відмовлено.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як передбачено статтею 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Матеріали справи та відомості підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС свідчать, що ухвалу суду від 03 листопада 2025 року приватний виконавець отримала 05 листопада 2025 року.
У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник приватного виконавця просив поновити строк на подачу заяви, вказуючи, що він був пропущений з поважних причини, якою є отримання копії ухвали лише 05 листопада 2025 року.
Частиною першою статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Поважність причин пропущеного строку пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що про ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні скарги приватний виконавець дізналася 05 листопада 2025 року о 18:13:10 - з часу доставки копії судового рішення до її електронного кабінету та протягом 5 днів з дати отримання копії ухвали представник приватного виконавця звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску цього строку та про його поновлення.
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частинами першою - третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною четвертою цієї статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Як передбачено стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано: договір № 09/10-2023/1 про надання правничої допомоги від 09 жовтня 2023 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 10 листопада 2025 року; рахунок № 1 від 10 листопада 2025 року; акт приймання-передачі до договору про надання правничої допомоги № 09/10-2023/1 від 09 жовтня 2025 року.
Згідно з пунктом 13 договору розмір гонорару виконавця визначається у рахунку за кожну надану послугу.
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), адвокатом Бєрьозкою Ю.В. надано приватному виконавцю Шмідт К.В. послугу зі складання та подачі заперечень на скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця (з урахуванням часу на ознайомлення із скаргою, вивчення судової практики, часу погодження проекту з клієнтом та подачу через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Відшкодування судових витрат є також процесуальним правом сторін виконавчого провадження (стягувача, скаржника ) у справах щодо подання скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 12 травня 2021 року у справі № 873/79/20).
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).
З огляду на незначну складність справи, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт і кількість підготовлених адвокатом процесуальних документів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, їх необхідність у цьому випадку, заперечення скаржника проти їх стягнення, суд вважає, що за обставинами цієї справи відповідатимуть наведеним вище критеріям та будуть обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Таким чином заява представника приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни - адвоката Бєрьозки Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 134, 141, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни - адвоката Бєрьозки Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст додаткової ухвали складено 20 січня 2026 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК