Провадження № 2/591/3063/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Супруна Дмитра Володимировича до Акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі

Питання що вирішується цією ухвалою:

Звертаючись до суду з вказаним позовом, Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 67 499.53 грн та понесені судові витрати.

Вимоги мотивовано тим, що у період з 08.09.1986 по 15.04.2025 позивач перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СУМИХІМПРОМ», яке надалі було перейменоване на АТ «СУМИХІМПРОМ».

Відповідач останнім часом виплачував заробітну плату не регулярно, а згодом перестав платити. Внаслідок чого за Відповідачем утворилася заборгованість в сумі 67 499.53 грн, яку виплатити позивачу відмовилися.

Підтвердженням факту існування заборгованості є повідомлення про наявність заборгованості, розрахунковий листок за 04.2025.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025 справу призначено судді Косар А. І.

28 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

06.11.2025 в системі Електронний суд представник позивача сформував клопотання, яким просить суд визнати причини пропуску строків позивачем поважними та поновити строк на звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати.

Клопотання таке мотивує тим, що:

Відповідач має значну заборгованість по заробітній платі перед позивачем. У зв`язку з цим, позивач має дуже скрутне матеріальне становище, а відтак не міг звернутись до адвоката за допомогою саме через відсутність коштів.

Позивач час від часу телефонував до підприємства та іншим чином намагався дізнатись про дату отримання коштів, йому постійно обіцяли, що кошти скоро виплатять і запевнювали, що не треба звертатись до суду.

Проте по сьогоднішній день борг не сплачений відповідачем. Більше того, відповідач подав заяву про долучення до справи відзиву на позовну заяву з якого вбачається, що по суті позовних вимог відповідач не заперечує. Відповідач визнає наявність боргу в повному обсязі, а єдина підстава на основі якої він просить суд відмовити - пропуск, ніби без поважних причин, позовної давності. Така позиція відповідача - роботодавця вказує на його недобросовісність в плані виконання зобов`язання по оплаті праці.

Тож, відповідач очевидно зловживає своїми правами.

Також слід зазначити, що для позивача розгляд її позовної заяви є вкрай важливим, адже за час невиплати заробітної плати відповідачем, позивач був вимушений постійно брати гроші в борг у знайомих. І стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з відповідача дало б можливість позивачу розрахуватися з усіма боргами.

10.11.2025 в системі Електронний суд представник відповідача сформував відзив, за змістом якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «СУМИХІМПРОМ» про стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 67 499.53 грн відмовити, у зв`язку з пропуском строків на звернення з позовною заявою.

Звернув увагу суду, що ОСОБА_1 15.04.2025 під підпис було вручено письмове повідомлення про нараховану, але не виплачену заробітну плату, в якому повідомлено, що станом на 15.04.2025 заборгованість Відповідача перед Позивачем по заробітній платі складає 67 499.53 грн. Отже, з урахуванням вимог ст. 116 КЗпП України, 15 квітня 2025 року Позивач мала дізнатися про порушення її прав на отримання належних для виплати сум, як звільненому працівнику. В той же час з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, Позивач звернулася лише 23 жовтня 2025 року, тобто після спливу тримісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 233 ЦПК України.

Відповідь на відзив не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 279 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу позивача на таке.

З матеріалів справи слідує, що позивач була звільнена з АТ «СУМИХІМПРОМ» 15.04.2025; позов АТ «СУМИХІМПРОМ» про стягнення заробітної плати було сформовано в системі Електронний суд 23.10.2025.

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України (із змінами, внесеними Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до чч.3-4 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальнихдій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Отже, строки звернення позивачки до суду за вирішенням трудового спору було пропущено, оскільки з вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі вона мала право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання нею письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні.

Частиною першою статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

З урахуванням викладеного, позивач має право у випадку пропуску з поважних причин тримісячного строку з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та невиплачені йому при звільненні, заявити клопотання про поновлення такого строку судом із посиланням на відповідні докази та надати останні суду.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.233 КЗпП України позивачем не повідомлено суду дату одержання нею письмового повідомлення про суми, нараховані та невиплачені їй при звільненні, що унеможливлює зясувати дійсні причини пропуску строку на звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору.

При цьому, суд зазначає, що частиною четвертою статті 12 ЦПК України ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням особою процесуальних дій несе кожна сторона,

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

В силу ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За таких умов вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані недоліки:

- повідомити дату одержання нею письмового повідомлення про суми, нараховані та невиплачені їй при звільненні.

Роз`яснити позивачу, що в іншому разі позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 187, 258 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Супруна Дмитра Володимировича до Акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути вказані недоліки заяви у строк тривалістю п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання в строк позивачем вимог закону вказаних в ухвалі судді, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Косар