УХВАЛА

19 січня 2026 року місто Київ

Справа № 940/959/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6681/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Скромною Іриною Миколаївною, на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року (суддя Косович Т.П.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

Тетіївський районний суд Київської області рішенням від 26 грудня 2022 року позов задовольнив, вирішив:

- шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 21.11.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 737, розірвати. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 »;

- стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2022 до досягнення дитиною повноліття;

- стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2022 до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992,40 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн;

- рішення в частині стягнень суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Не погодившись із таким рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Скромна І.М. 05 січня 2026 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить:

- поновити строки на апеляційне оскарження Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року у справі № 940/959/22;

- зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року, шляхом встановлення єдиного розміру аліментів у сумі однієї третини (1/3) від усіх видів заробітку (доходу) на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , замість одночасного окремого стягнення по 1/3 на кожну дитину починаючи з 12 червня 2023 року;

- зарахувати надмірно сплачені суми аліментів у результаті подвійного стягнення як авансові платежі в рахунок майбутніх зобов`язань зі сплати аліментів на користь ОСОБА_6 ;

- зобов`язати Ірпінський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) у зведеному виконавчому провадженні № 77848240, здійснити перерахунок за минулий період та внести відповідні зміни до виконавчого провадження, привівши у належність розмір стягнення аліментів відповідно до вимог закону, а саме однієї третини (1/3) від усіх видів доходу позивача на утримання двох неповнолітніх дітей починаючи з 12 червня 2023 року.

07 січня 2026 року Київський апеляційний суд витребував із Тетіївського районного суду Київської області матеріали справи № 940/959/22.

На запит суду матеріали справи надійшли 15 січня 2026 року та передані судді-доповідачу 16 січня 2026 року.

В апеляційній скарзі та в окремому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідач просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення та вказує, що порушення прав ОСОБА_1 стало очевидним не з моменту ухвалення судового рішення, а на стадії його примусового виконання, після відкриття Ірпінським відділом державної виконавчої служби двох окремих виконавчих проваджень та фактичного утримання з нього двох третин (2/3) доходу, у квітні 2025 року після отримання відповіді на адвокатський запит. До початку примусового виконання судового рішення об`єктивні та юридично значущі підстави для його оскарження були відсутні, оскільки саме рішення суду першої інстанції не містило очевидних ознак порушення прав апелянта, а негативні наслідки його застосування проявилися виключно на стадії виконання. За таких умов апелянт не міг передбачити, що формулювання резолютивної частини призведе до фактичного стягнення з нього аліментів у розмірі, що перевищує гранично допустимий законом. З моменту, коли порушення прав апелянта стало очевидним та реальним, він діяв добросовісно, розумно та без будь-якого зволікання, зокрема звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення, а після отримання ухвали про відмову у такому роз`ясненні реалізував своє право на апеляційний перегляд, що свідчить про належну процесуальну поведінку та відсутність зловживання процесуальними правами. З огляду на викладене, беручи до уваги, що пропуск строку апеляційного оскарження був зумовлений об`єктивними та незалежними від апелянта обставинами, а також з урахуванням того, що перебіг строку захисту порушеного права пов`язується з моментом, коли особа дізналася або могла дізнатися про таке порушення, апелянт просить суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження відповідно до статей 126, 354, 358 ЦПК України, з урахуванням правової позиції статті 261 ЦК України.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних прав та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, зокрема він 15 листопада 2022 року особисто подав суду заяву про визнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів у повному обсязі (а. с. 22), що свідчить про його обізнаність про розгляд цієї справи в розумінні ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

У рішенні від 16 лютого 2017 року в справі «Каракуця проти України» ЄСПЛ зазначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (параграф 53).

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (параграф 41).

Відповідно до матеріалів справи повне рішення складене 26 грудня 2022 року (а. с. 34). Водночас апеляційна скарга подана лише 05 січня 2026 року, тобто більше ніж через 3 роки з дня складення повного рішення.

Посилання відповідача на те, що про порушення своїх прав оскаржуваним рішенням відповідач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього рішення є неспроможними, оскільки відповідач не був позбавлений можливості до цього отримати копію оскаржуваного рішення або ознайомитися із його змістом іншим чином, звернутися за професійною правничою допомогою для роз`яснення порядку виконання такого рішення та встановлення необхідності його оскарження.

Окрім цього безпідставним є посилання на ознайомлення із порушенням його прав лише у квітні 2025 року, оскільки виконавчі провадження відкриті 12 червня 2023 року і вже з цього моменту відповідач достовірно знав про розмір та обсяги аліментів, у тому числі у відсотковому відношенні.

Його свідома бездіяльність до квітня 2025 року, тобто протягом майже 2 років з моменту як з нього примусово стягуються аліменти, фактично свідчить про визнання ним поточного стану справ.

Так само безпідставним є посилання на приписи ст. 261 ЦК України, оскільки вони стосуються початку перебігу позовної давності, а не порядку поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на будь-які обставини непереборної сили, що перешкоджали відповідачу подати апеляційну скаргу в межах річного строку з дня складення повного рішення.

Колегія суддів також враховує висновок щодо застосування ст. 358 ЦПК України, викладений у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі № 201/13990/15-ц, відповідно до якого «аналіз ст. 358 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній)».

Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 06 березня 2024 року в справі № 953/5340/21, від 28 лютого 2024 року в справі № 733/112/20.

Крім того, в постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 613/1167/15-ц, від 01 грудня 2021 року в справі № 613/1250/15-ц, від 19 березня 2021 року в справі № 210/2663/18 наведено схожі за змістом правові висновки, а саме про те, що сама по собі обізнаність учасника справи про розгляд справи судом першої інстанції є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у разі подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного рішення, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, відсутні правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Скромною Іриною Миколаївною, на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Скромною Іриною Миколаївною, на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова