Справа № 373/273/26
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

11 лютого 2026 року м. Переяслав

Суддя Переяславського міськрайонного суду Київської області Лебідь В.В. розглянув заяву Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Заявник в особі генерального директора КП КОР Переяслав-Хмельницьктепломережа» О.Потоскуєва звернувся до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП КОР Переяслав-Хмельницьктепломережа» боргу за послуги теплопостачання станом на жовтень 2025 року в розмірі 32470,53 грн, понесені судові витрати в розмірі 332,80 грн.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що в задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що надає послуги споживачу ОСОБА_1 , яка є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, із доданого до заяви розрахунку заборгованості вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_2 , розмір боргу за період з серпня 2018 року по грудень 2025 року становить 64941,07 грн.

Оскільки вимоги пред`явлені лише до одного співвласника ОСОБА_1 , то заявник просить стягнути 1/2 частину заборгованості за надані послуги, що становить 32470,53 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки.

З поданого розрахунку боргу за послуги теплопостачання вбачається, що станом на січень 2026 року наявна заборгованість у розмірі 64941,07 грн, яка виникла за період з серпня 2018 року по грудень 2025 року.

До суду заявник звернувся із заявою 29 січня 2026 року.

Разом з цим, із змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається, що між сторонами врегульована заборгованість, яка виникла до грудня 2022 року. Зокрема, шляхом стягнення боргу за рішенням суду чи укладенням мирової угоди, тощо.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Цивільний кодекс України хоча і містить положення щодо переривання перебігу позовної давності, але з`ясування таких обставин повинно відбуватися з дотриманням принципу змагальності сторін у процесі судового розгляду справи, що виходить за межі інституту наказаного провадження.

Незазначення в заяві про видачу судового наказу конкретного періоду, за який нараховано заборгованість за послуги, позбавляє суддю об`єктивної можливості дійти безспірного висновку щодо дотримання позовної давності, оскільки в прохальній частині заяви заявник просить стягнути заборгованість станом на жовтень 2025 року.

За таких умов, вирішення заяви про стягнення боргу у наказному провадженні, обмежить права боржників, зокрема можливості звернення із заявою про застосування позовної давності.

Суд зауважує, що не може самостійно виокремити вимогу заявника в межах позовної давності, як і не наділений права стягнути заборгованість частково лише з одного співвласника, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог, а тому доходить висновку про відмову у видачі судового наказу

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Із заяви і доданих до неї документів вбачається спір про право у зв`язку з пропуском загальної позовної давності, вимоги заявника не можуть безспірними у цьому випадку, а тому за правилами п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України встановлено підставу для відмови у видачі судового наказу.

Частиною 2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, оскільки заявлений спір має бути вирішений в порядку позовного провадження.

Керуючись статтею 165 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу Комунальному підприємству Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ