УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року

м.Харків

Справа № 642/470/26

Провадження № 2-о/642/17/26

Суддя Холодногірського районного суду м.Харкова Петрова Н.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2026 до Холодногірського районного суду м. Харкова звернулась заявник ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій вона просить суд встановити юридичний факт про те що, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок бойових дій, пов`язаних із збройною агресією рф проти України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 30.01.2026 заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки: заявником не надано будь-яких відомостей чи доказів щодо проходження ОСОБА_2 військової служби, його мобілізації, належності до конкретної військової частини, а також обставин та умов виконання ним військового обов`язку на момент загибелі, не зазначено відповідну військову частину, не надано доказів звернення до її командування з відповідними документами чи отримання відповіді за результатами їх розгляду, що унеможливлює встановлення кола заінтересованих осіб у справі та перешкоджає повному і всебічному розгляду справи судом, не надано доказів щодо обставин та способу повідомлення ОСОБА_1 про смерть її сина - ОСОБА_2 , зокрема не зазначено, яким саме органом, посадовою особою чи військовою частиною було здійснено таке повідомлення, у якій формі та коли саме воно відбулося, заявником не надано доказів на підтвердження сплати судового збору.

Позивачу надано строк на усунення недоліків протягом п?яти днів з дня отримання копії ухвали суду, яку 30.01.2026 представником заявника отримано.

04.02.2026 від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Проданець Н.В. до суду надійшла заява, про усунення недоліків, а саме: сплачено судовий збір. В іншій частині недоліки, зазначені в ухвалі Холодногірського районного суду м.Харова від 30.01.2026 не були усунені в повному обсязі.

Таким чином, у встановлений судом строк станом на 09.02.2026 недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі Холодогірського районного суду м.Харкова від 30.01.2026 не усунено.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Згідно з ч. 3ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки заявник у зазначений в ухвалі строк не усунув недоліки заяви, її слід вважати неподаною і повернути заявнику.

Таким чином, заява ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значенняпідлягає поверненню заявнику.

У відповідності до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.175,177,185, 260, 261, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Наталя ПЕТРОВА