УХВАЛА

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 216/5973/18

провадження № 61-14412св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про стягнення боргу

та за зустрічним позовом ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»

про визнання договору поруки припиненим

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року, постановлену в складі колегії суддів Бондар Я. М., Зубакової В. П., Остапенко В. О., про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги

ВСТАНОВИВ

Історія справи

1. У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі - ТОВ «АВТО ПРОСТО») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 як основного позичальника та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як поручителів про стягнення боргу за угодою № 315306 від 30 березня 2010 року в розмірі 211 587,31 грн.

2. ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що основний позичальник припинив виконання зобов`язань ще в лютому 2015 році, в зв`язку з чим сплив строк пред`явлення вимог до поручителів.

3. Рішенням від 12 січня 2024 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позов ТОВ «АВТО ПРОСТО» задовольнив.

Стягнув солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» заборгованість за угодою № 315306 від 30 березня 2010 року в розмірі 211 587, 31 грн.?

Відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання договору поруки від 15 вересня 2015 року припиненим.

Вирішив питання розподілу судових витрат.

4. Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст ухвал апеляційного суду

5. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху в зв`язку з несплатою ним судового збору в розмірі 4 760,71 грн.

Надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Попереджено заявника, що у випадку невиконання ухвали в установлений судом строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута.

6. 03 травня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді Бондар Я. М., за змістом якої заявник не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо необхідності сплати судового збору з посиланням на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також неврахування пункту 38 постанови Великої Палати Верхового Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц та постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 листопада 2020 року в справі № 761/46077/18.

7. Зазначений відвід ухвалами суду визнано необґрунтованим і в подальшому залишено без задоволення.

8. В подальшому заявник надіслав на адресу суду заяву про відвід колегії суддів Бондар Я. М., Зубакової В. П., Остапенко В. О.

9. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід колегії суддів відмовлено.

10. Оскільки станом на 21 жовтня 2025 року недоліки, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, не усунено, Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу від 21 жовтня 2025 року про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявникові.

Доводи та вимоги осіб, які подали касаційні скарги

11. 13 листопада 2025 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року, в якій просив її скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

12. З урахуванням змісту поданої уточненої касаційної скарги як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_3 посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

13. Заявник зазначив судом апеляційної інстанції не враховано висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, та Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 761/46077/18.

14. Наполягає на тому, що апеляційний суд безпідставно не застосував приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», за змістом якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав, у зв`язку із чим він заявляв відводи складу суду в апеляційній інстанції.

15. Також ОСОБА_3 зазначив, що судом апеляційної інстанції не розглянуто клопотання про відкриття апеляційного провадження та уточнену апеляційну скаргу, які подані ним 04 травня 2024 року.

16. 12 січня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «АВТО ПРОСТО» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

17. Відзив мотивований тим, що відповідач у цій справі не звільнений від сплати судового збору та безпідставно не виконав вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги, про існування якої був достеменно обізнаний.

Рух справи у суді касаційної інстанції

18. Ухвалою від 20 листопада 2025 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору, уточнення складу учасників справи та надання копій касаційної скарги відповідно до їх кількості.

19. 03 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 подав до суду касаційної інстанції уточнену касаційну скаргу, чим усунув недоліки визначені ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2025 року.

20. Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , а матеріали справи витребувано з суду першої інстанції.

21. 26 січня 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

22. Заслухавши доповідь судді-доповідачки про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому вважає наявними підстави для призначення справи до судового розгляду.

23. Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 400, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року призначити до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 11 лютого 2026 року.

Інформацію про дату розгляду справи № 216/5673/18 і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара