Справа № 279/3089/25
У Х В А Л А

04 лютого 2026 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №279/3089/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2026 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про розстрочення виконання судового рішення від 23.12.2025 року по справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовує тим, що на даний час у неї склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме: несприятлива фінансова ситуація, пов`язана з тим, що її дохід - це лише її пенсія по інвалідності ЧАЕС II групи, на сьогоднішній день становить 8112 грн.. Сума, яка вказана в довідці про доходи, не є достовірною, фактично вона не отримувала, про що свідчить виписка по рахунку АБ «Укргазбанку», в якому вона отримує пенсію. Враховуючи її стан здоров`я, який пов`язаний з неврологічними порушеннями, працювати фізично вона не може. Також на її утриманні знаходиться неповнолітній син. Просила розстрочити виконання рішення Житомирського апеляційного суду у справі №279/3089/25 від 23.12.2025 року в загальній сумі 101522,36 грн. рівними частинами щомісячно, періодом з дня постановлення віповідної ухвали судом строком на три роки по 23.12.2028 року.

В судове засідання заявниця не з`явилась, однак направила на адресу суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані на обґрунтування заяви, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором № від 08.06.2022, у розмірі 96522 (дев`яносто шість тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 36 копійок , судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 23.12.2025 року апеляційну скагу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської облсті від 26.08.2025 року у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ"ФК"Еліт Фінанс" 3028 грн. судового збору скасувано і ухвалено в цій частині нове рішення ,яким вказані витрати позивачеві компенсовано за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом),встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особитяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявниця стверджує, що можливості сплатити одним платежем всю суму заборгованості на даний час у неї немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, оскільки не має доходів та живе за рахунок пенсії , яку отримує, має на утриманні неповнолітнього сина, у зв`язку з чим просить суд про розстрочку виконання рішення суду на 3 роки рівними частинами щомісячно.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що є підстави для розстрочення рішення суду, оскільки заявник не працює, має 2 групу інвалідності, пов`язану з ЧАЕС, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином враховуючи, що ОСОБА_1 не має постійного достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі, однак має намір виконати рішення добровільно, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, оскільки заявник просить розстрочити рішення суду поза межами строку, встановленого вимогами частини п`ятої статті 435 ЦПК України. При цьому вказана норма процесуального закону не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення виконання судового рішення з моментом постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить розстрочити. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2025 року терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання законної сили ухвалою суду, встановивши порядок сплати заборгованості шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 8460,20 гривень (101522,36 / 12= 8460,20 ).

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №279/3089/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2025 року в справі № 279/3089/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором № від 08.06.2022 у розмірі 96533,36 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., а всього 101522 (сто одну тисячу п`ятсот двадцять дві) гривні 36 копійок, терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання законної сили цієї ухвали суду, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 8460 (вісім тисяч чотириста шістдесят) гривень 20 копійок.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в 15-денний строк, який обчислюється з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручено у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя