Справа № 278/1795/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заяви адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту нерухомого майна -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що на земельну ділянку з кадастровим номером №:03:002:0018, площею 0,0078 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для обслуговування гаража, накладений арешт, хоча сам позивач не є боржником у жодному виконавчому повадженні.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року була прийнята позовна заява та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (а.с. 25).

Позивач просив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання (а.с.4).

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимоги позивача у повному обсязі, у зв`язку з їх безпідставністю; розгляд справи просила проводити без її участі (а.с. 31-53).

Від Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) жодних заяв та клопотань по суті справи не надходило; про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином (а.с. 29).

Суд, дослідивши вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, дійшов висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0078 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для обслуговування гаража, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №899884 (а.с. 6-7).

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 12.03.2025 року, ОСОБА_1 не є боржником у жодному виконавчому провадженні (а.с. 8).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером №:03:002:0018, площею 0,0078 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для обслуговування гаража, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220 (а.с. 11-13).

Згідно відомостей про державну реєстрацію обтяжень наявна інформація про наявність обтяжень, а саме арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 29051320, виданий: 10.10.2011, видавник: Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області Дідівський А.С. (номер запису про обтяження: 53246811) та постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: 28942474, виданий: 28.09.2011, видавник: ВДВС Житомирського РУЮ д/в ОСОБА_2 (номер запису про обтяження: 53246773) (а.с.11-13).

Згідно відповіді від 18.03.2025 року на адвокатський запит від в.о. начальника Житомирського ВДВС у Житомирському районі № 23.5/9/20/2025/30415, відкритих виконавчих проваджень згідно Автоматизованої системи ВП станом на 18.03.2025 року відносно ОСОБА_1 у відділі не перебуває. Разом із тим повідомлено що повідомити про наявні зареєстровані обтяження на рухоме та нерухоме майно не вбачається за можливе у зв?язку із відсутністю відкритих виконавчих проваджень (а.с. 10).

27.03.2025 року адвокатом Козирєвим Ігорем Миколайовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 а, до Житомирського ВДВС у Житомирському районі були направлені заяви про скасування арешту 53246773 та до відділу Примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень була направлена заява про скасування арешту 53246811 (а.с. 14-17).

01.04.2025 року надійшла відповідь на запит від в.о. начальника Житомирського ВДВС у Житомирському районі № 23.5/9/20/2025/37059 відповідно до змісту якої повідомлено про те, що у відділі дійсно перебувало виконавче провадження № 28942474 із примусового виконання виконавчого листа № 2-392 від 19.09.2011 року. 25.12.2011 року виконавче провадження було завершено. Оригінали матеріалів виконавчого провадження в АСВП №28942474 знищені за термінами їх зберігання (а.с. 18-19).

З відзиву на позовну заяву вбачається, що у відділі примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження №29051320 з примусового виконання виконавчого листа №2-392/11 від 19.09.2011, виданого Житомирським районним судом, про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «САМ Фіш», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором №5-70/09 від 23.09.2009 року в сумі 7673517 грн 38 коп. Згідно інформації отриманої із АСВП (спецрозділ) дане виконавче провадження, 29.04.2014 було завершене на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавчий документ повернутий стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Станом на 19.05.2025 згідно АСВП вищевказаний виконавчий документ повторно до Відділу не надходив та на примусовому виконанні не перебуває. Відомості щодо погашення заборгованості у повному обсязі згідно рішення суду до Відділу не надходило (а.с. 31-33).

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» урегульовано питання скасування арешту майна.

Зазначеною нормою визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI).

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Отже, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, - стягувача у виконавчому провадженні.

Таким чином, зважаючи, що арешт накладено у рамках виконавчих проваджень №28942474 та №29051320, відповідачем у даній справі має бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто стягувач за виконавчим провадженням, а не Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які є ні боржником у справі, ні особами, в інтересах яких накладено арешт, а отже, є неналежними відповідачами у цій справі.

Суд зазначає, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача та суд не наділений правом самостійно проводити заміну відповідача на належного та залучати співвідповідача.

Суд, виключно за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Тому, беручи до уваги, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його майнових прав накладенням арешту на його нерухоме майно, не встановлено порушень вказаними відповідачами прав позивача, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд роз`яснює, що відмова у позові не перешкоджає ОСОБА_1 пред`явити позов про зняття арешту з майна до належного відповідача - стягувача за виконавчим провадженням, у рамках якого такий арешт накладався.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задовлленні позовної заяви ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту нерухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: 10014, м. Житомир, майдан Соборний, 1.

Відповідач: Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: 10014, м. Житомир, вул. Леха Качинського, 12-А.

Суддя О. М. Дубовік