ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3506/24 Головуючий суддя І інстанції Жорняк О. М.
Провадження № 22-ц/818/952/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про повернення безпідставно набутого майна (коштів)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року, у цивільній справі № 619/3506/24, за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Позовна заява мотивована тим, що 30.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату на її користь грошового забезпечення (його частини) зниклого безвісти її сина ОСОБА_4 . До вказаної заяви були долучені: копія паспорту, ІПН, свідоцтва про народження ОСОБА_4 , паспорту військовослужбовця, ІПН військовослужбовця, та платіжні реквізити.

03 лютого 2023 ОСОБА_1 звернулася із заявою встановленої форми аналогічного змісту через ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 лютого 2023 року до військової частини НОМЕР_1 звернулась ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах доньки - ОСОБА_3 , із заявою про виплати на її користь в інтересах ОСОБА_3 грошового забезпечення (його частини) зниклого безвісти батька дитини ОСОБА_4 . До вказаної заяви були долучені: копія паспорту та довідки з місця проживання, ІПН, свідоцтва про народження ОСОБА_3 , рішення суду, паспорту ОСОБА_5 , та платіжні реквізити.

06 червня 2023 р. на банківський рахунок відповідачки ОСОБА_1 військовою частиною було здійснено помилковий платіж на суму 245 325,62 гривень.

Згідно Платіжної інструкції №2954 від 05.06.2023 р. отримувачем коштів є третя особа у справі - ОСОБА_2 , призначення платежу: «ГЗ зниклого безвісти всл. ОСОБА_4 за 05.2023 згідно заяви доньки ОСОБА_3 », але рахунок отримувача помилково був зазначений відповідачки.

Вказує, що платіж було насправді призначено ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 ..

Однак через помилку у номері банківського рахунку вказані кошти було помилково зараховано на рахунок ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останньою було безпідставно набуто грошові кошти у сумі 245 325,62 гривень.

У зв`язку з виявленим помилковим платежем 05.07.2023 військова частина НОМЕР_1 звернулась до АТ «Ощадбанк» з проханням про повернення помилково сплачених коштів на що була отримана відповідь про неможливість повернення коштів.

Крім того, заява про повернення коштів також була надіслана ОСОБА_1 , але відповідь на неї не надійшла.

У зв`язку з цим, 14.09.2023 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до відповідачки з досудовою вимогою про повернення помилково перерахованих їй грошових коштів у сумі 245 325,62 гривень.

18.10.2023 року було отримано відповідь в якій відповідач відмовляється від повернення коштів, оскільки вважає ці кошти заробітною платою її сина, який зник безвісті під час бойових дій.

Добровільно відповідачка помилково перераховані їй грошові кошти не повернула, тому позивач звернувся із даним позовом до суду та просив на підставі ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідачки 245 325 (двісті сорок п`ять тисяч триста двадцять п`ять) гривень 62 копійки безпідставно та понесені витрати за сплату судового збору у розмірі 2 943 (дві тисячі дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Вказав на те, що є помилковими висновки суду першої інстанції про те, що у даному випадку відповідачка отримала від позивача грошові кошти у вигляді грошового забезпечення її сина, а тому у даному випадку застосовується норма ст. 1215 ЦК України.

Однак, виплата коштів відповідачу відбувалась на підставі положень Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 (далі - Порядок №884). Кошти у сумі 245 325,62 грн. не можуть вважатися грошовим забезпеченням (заробітною платою) відповідача. Вказане грошове забезпечення належало зниклому без вісти за особливих обставин ОСОБА_4 , але його виплата здійснювалась членам його сім`ї.

Отже, в даному випадку неможливим є застосування положень ст. 1215 ЦК України відносно відповідача ОСОБА_1 з огляду на особливий правовий режим вказаних грошових коштів, які є фактично є грошовим забезпеченням ОСОБА_4 та належать саме йому, але його виплата здійснюється членам його сім`ї, та не вважається їх доходом.

У даному випадку має місце випадок, коли помилка щодо реквізитів отримувача коштів виникла саме під час розподілу грошового забезпечення згідно Порядку №884 та не пов`язана із його нарахуванням чи виплатою.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки змісту платіжного документу, платіжної інструкції №2954 від 05.06.2023, згідно якому помилка була допущена під час заповнення інформації про номер рахунку отримувача платежу в електронній платіжній інструкції, а тому належить до рахункової, та, як наслідок, невірно застосував положення ст. 1212 та ст. 1215 ЦК України.

Також зазначено, що відповідачка не мала підстав для отримання вказаної грошової суми, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 7 Порядку №884 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виплата грошового забезпечення у даному випадку здійснюється законним представникам (у даному випадку матері) неповнолітньої дитини, а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

В даному випадку після надходження 20.02.2023 заяви законного представника ОСОБА_3 (неповнолітньої дитини зниклого безвісти ОСОБА_4 ) - ОСОБА_2 виплата грошового забезпечення матері зниклого безвісти ОСОБА_4 - ОСОБА_1 була припинена.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання та чия явка відповідно до ст. 372 ЦПК України не була обов`язковою, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України вивчив матеріали справи та перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Нормою ст. 376 ЦПК України передбачено наступне:

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного:

- перераховані ОСОБА_1 кошти - це грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_4 , тобто ця виплата підпадає під вимоги ст. 1215 ЦК України.

- відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає

поверненню за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка провела виплату і недобросовісності з боку набувача.

- позивач не зазначає про недобросовісність з боку відповідачки, а тільки вказує

на помилкове зазначення іншого номеру банківського рахунку.

- у даному випадку відповідачка отримала від позивача спірні грошові кошти у

вигляді грошового забезпечення її сина, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідачки, а отже підстав для стягнення цієї суми з відповідачки не вбачається.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до абз.1,3 ч.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до п.4,7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 13.01.2023 року зник безвістиє

Згідно свідоцтва про народження (серія НОМЕР_2 ), виданого 24 червня 1993 року Русько-Лозівською селищною радою Дергачівського району Харківської області матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_1 - відповідачка по справі (а.с. 8).

30 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до в/ч НОМЕР_1 з заявою про нарахування з 13.01.2023 року грошового забезпечення (його частини) сина на її банківську картку з зазначенням, що шлюб у сина розірвано, але є неповнолітня дитина, яка мешкає окремо з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 6).

03 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до командира в/ч НОМЕР_1 з окремою заявою про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем та всі належні кошти її сину - солдату ОСОБА_4 , який зник безвісти під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 їй -матері ОСОБА_1 на її особовий картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» (а.с. 10).

08.02.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 командиру в/ч НОМЕР_1 направлено документи на ОСОБА_1 - матір зниклого безвісти солдата ОСОБА_4 для виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем та всіх інших коштів її сина.

Зазначено, що солдат ОСОБА_4 розлучений, має доньку ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження (а.с. 10).

Після цього ОСОБА_2 27.02.2023 року звернулась до в/ч НОМЕР_1 з заявою про виплату грошового забезпечення її колишнього чоловіка - ОСОБА_4 , яке належить його малолітній доньці ОСОБА_3 (а.с. 11).

06.06.2023 року згідно платіжної інструкції № 2954 отримувачу ОСОБА_2 платником в/ч НОМЕР_1 було перераховано 245 325, 62 грн. з зазначенням призначення платежу - ГЗ зниклого безвісти всл. ОСОБА_4 за 05.2023 року згідно заяви доньки ОСОБА_3 (а.с. 13 зв. сторона).

Однак рахунок отримувача у вказаному платіжному документі зазначено відповідачки ОСОБА_1 .

Згодом відповідачці були направлені листи з зазначенням необхідності повернення помилково направлених їй коштів, що нею зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч вказаній нормі цивільного процесуального права суд першої інстанції не звернув уваги, що за змістом вказаної платіжної інструкції № 2954 вона містить помилку в частині рахунку, який належить не отримувачеві платежу, а відповідачці ОСОБА_1 , а також, що помилкове зазначення іншого номеру банківського рахунку за обставин цієї справи є достатнім доказом про відсутність добровільної сплати грошових коштів.

При цьому у неї за змістом вказаних норм матеріального права, за наявності у її сина неповнолітньої дитини, законним представником якої є її мати, ОСОБА_2 , не було достатніх правових підстав для отримання вказаних грошових коштів, тобто вони були нею отримані безпідставно. Наведені з цього приводу висновки суду є помилковими та не відповідають вказаним нормам матеріального права.

За таких обставин суд помилково покликався на норму ст. 1215 ЦК України, яка за своїм змістом не передбачає за наявності рахункової помилки залишення отримувачеві безпідставно набутих коштів, та безпідставно не застосував вказану норму ст.1212 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводами позову про те, що згідно п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Отже, вказаними нормативно-правовими актами передбачена черговість отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця.

Тому після надходження 20.02.2023 заяви законного представника ОСОБА_3 (неповнолітньої дитини зниклого безвісти ОСОБА_4 ) - ОСОБА_2 виплата грошового забезпечення матері зниклого безвісти ОСОБА_4 - ОСОБА_1 була припинена.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14, постановах Верховного Суду від 18.04.2018 р. №668/7704/15-ц, від 30.08.2018 р. №334/2517/16-ц, від 25.07.2018 р. №522/4198/17, від 11.07.2018 р. №732/723/17.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Таким чином, позивачем було доведено, що ним було допущено помилка була допущена під час заповнення інформації про номер рахунку отримувача платежу в електронній платіжній інструкції.

Оскільки доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, позов військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню повністю, а безпідставно отримані відповідачкою грошові кошти в сумі 245 325 (двісті сорок п`ять тисяч триста двадцять п`ять) гривень) 62 копійки - стягненню на користь позивача.

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно із частинами: 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позову та апеляційної скарги позивачем було сплачено витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції 2943,90 грн (а.с.17) та апеляційної інстанції 4415,85 грн (а.с.116), а всього в сумі 7359,75 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 -задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року-скасувати та ухвалити нове.

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів)-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 245 325 (двісті сорок п`ять тисяч триста двадцять п`ять) гривень) 62 копійки та витрати за сплату судового збору у розмірі 7359 (сім тисяч триста п`ятдесят дев`ять) 75 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2026 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук