Справа № 468/2459/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.01.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Янчука С.В., за участю секретаря судового засідання Волощук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу №468/2459/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1752708 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу кредит у сумі 5300 грн. строком на 360 днів.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів виконав не в повному обсязі, утворилась заборгованість за вказаним договором, з урахуванням уточнення позовних вимог, в сумі 30686,95 грн., з них: 5299,97 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12508 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 2278,98 грн. заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги на дату виготовлення розрахунку заборгованості, 10600 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами.

21.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладений договір, відповідно до якого право вимоги за договором № 1752708 перейшло до останнього.

Отже, позивач як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Позов надійшов до суду 03.11.2025 року, 12.11.2025 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог з позовною заявою в новій редакції.

04.11.2025 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні встановлено, що 08.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № 1752708 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу кредит у сумі 5300 грн. строком на 360 днів з умовою сплати процентів у розмірі 1% за один день користування кредитом в межах строку кредиту періодично кожні 30 днів, орієнтовна загальна вартість кредиту складала 24380 грн.

Кредитні кошти надавались в безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 . Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Договір також передбачав можливість застосування штрафу у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування ним в розмірі 795 грн. на четвертий день грн. такого невиконання та/або неналежного виконання, в розмірі 58,30 грн., починаючи з п`ятого дня, за кожен день невиконання та/або неналежного виконання.

Договір укладався за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт в порядку, визначеному розділом 7 цього договору.

08.09.2024 року відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором В855 підписаний договір № 1752708 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» та інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг, паспорт споживчого кредиту був підписаний одноразовим ідентифікатором Р341.

Відповідно до довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» № 4 від 22.07.2025 року 5300 грн. 08.09.2024 року перераховані від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на платіжну картку клієнта маска картки № НОМЕР_1 .

З розрахунку заборгованості за договором № 1752708 від 08.09.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, складеної первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» вбачається, що позичальник ОСОБА_1 станом на 21.07.2025 року має заборгованість в сумі 28407,97 грн., з них: 5299,97 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12508 грн. заборгованість за процентами, 10600 грн. заборгованість за штрафними санкціями.

21.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладений договір факторингу № 21-07/2025, відповідно до якого останнє набуло прав вимоги за кредитними договорами, інформація щодо яких міститься в реєстрі боржників. Право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами цього договору, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників для друку та оплати фактором сумі фінансування протягом трьох банківських днів з моменту підписання сторонами договору факторингу.

Договір факторингу № 21-07/2025, акт приймання-передачі реєстру боржників для друку, що є додатком до цього договору, 21.07.2025 року підписані сторонами електронними підписами та скріплені електронними печатками, отже, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором відповідача.

Також 21.07.2025 року, відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 53770001, проведена оплата згідно з договором факторингу № 21-07/2025 від 21.07.2025 року.

Листом № 1752708 від 27.08.2025 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало інформацію ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» щодо даних, які підтверджують зарахування коштів на банківську картку клієнта ОСОБА_1 .

Відповідачу 17.09.2025 року було надіслано письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, не виконані.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надається фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в том числі на умовах фінансового кредиту, станом на 17.10.2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 30686,95 грн., з них: 5299,97 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14786,98 грн. заборгованість за процентами, 10600 грн. заборгованість за штрафними санкціями.

Відповідач у заяві від 27.01.2026 року позов визнає частково, не погоджується з сумою нарахованих відсотків та пенею, посилаючись на скрутне матеріальне становище у зв`язку з хворобою його матері.

Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідно до частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, оформленого в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Отже, суд вважає доведеними факт укладання відповідачем кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, та невиконання в повному обсязі своїх зобов`язань з повернення кредиту позивачу і сплати процентів за користування ним, відповідач фактично ці обставини визнає. Також доведеним є перехід права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача.

Вказане є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним. Посилання відповідача на скрутне матеріальне становище через хворобу матері не є підставою для звільнення від виконання зобов`язання.

Разом з тим суд не погоджується із розрахунками заборгованості, наданим позивачем, в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та/або штрафом в розмірі 10600 грн. за порушення зобов`язань за кредитним договором № 1752708 від 08.09.2024 року відповідно до ст. 625 ЦК України.

Так, в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан, який у подальшому продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та який діє до цього часу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022 року ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Отже, нарахування позивачем в період дії в Україні воєнного стану пені, штрафних санкцій за прострочення виконання відповідачем взятих грошових зобов`язань не відповідає положенням ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи встановлені обставини, які підтверджені дослідженими судом доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №1752708 від 08.09.2024 року в розмірі 20086, 95 грн., з яких 5299,97 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14786,98 грн. заборгованість за процентами.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1574,56 грн. (2422,40 х 65%).

Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного.

Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року з додатками; прайс-листом АО «Лігал Ассістанс», заявкою на надання юридичної допомоги № 1155 від 01.09.2025 року; витягом з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року.

Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

При цьому, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому, вказана вище категорія даної справи та типовий її характер спростовує те, що на підготовку такого позову з наданням усної консультації загалом потрібно було 5 год., як це вказано в акті про надання юридичної допомоги.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зафіксованої зокрема у рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року та у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

За такого, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 5000 грн.

Керуючись 12; 13; 81; 89, 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором № 1752708 від 08.09.2024 року в сумі 20086 (двадцять тисяч вісімдесят шість) гривень 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 1574(одна тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 56 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 5000 (п`ять тисяч гривен) гривень в рахунок відшкодування на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (вул. Гедройця Єжи, 6, м. Київ );

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 27.01.2026 року.

СУДДЯ: