Провадження №: 2/755/237/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Мовчан А.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Михновецького Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Місто Тревел» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва, з позовом, в якому просить суд: стягнути з ТзОВ «Місто Тревел» грошові кошти у розмірі 5 935,74 грн; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн; судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.10.2024 придбала туристичний пакет у турагентстві ТзОВ «Місто Тревел» за маршрутом Катовіце - Тенеріфе - Катовіце. Під час оформлення було сформовано договір № 194434 на ім`я сестри - ОСОБА_2 , але оплату туру вона не здійснювала. Згодом агентство надало позивачу інший договір № 10/24-10008, на який саме посилалося при відмові у компенсації. 04.12.2024 позивачу та її сестрі було надано трансфер до аеропорту, який передбачено у складі туру. За погодженням представника відповідача очікували на трансфер у місці, яке підтверджено турагентством. В результаті автобус не прибув і позивачу довелося скористалася таксі, що коштувало 5 935,74 грн. Протягом восьми місяців вона зверталася до відповідача з вимогою компенсації витрат. У процесі листування відповідач визнав факт незручностей і письмово запропонував часткову компенсацію в сумі 4 000 грн, на яку вона погодилася. Водночас вона повідомила, що залишає за собою право на подальші претензії. Незважаючи на це, згодом відповідач відмовився здійснювати навіть часткове відшкодування, неправомірно посилаючись на те, що вона нібито відмовилася від їхньої пропозиції. Це не відповідає дійсності, що підтверджується копіями електронного листування. Також, 07.08.2025 вона відправила офіційну письмову претензію на адресу відповідача рекомендованим листом. Однак відправлення було повернуто, що свідчить про ухилення компанії від належного розгляду скарги. Таким чином, вважає, що відповідач порушив її права як споживача, не надавши передбачену договором послугу (трансфер), надавши недостовірну інформацію щодо місця збору та відмовившись компенсувати понесені нею витрати. Більше того, протягом восьми місяців відповідач свідомо затягував вирішення питання, неодноразово відправляючи її до туроператора - посередника, хоча саме відповідачу вона сплачувала кошти і саме з ним комунікувала під час туру. Крім того, внаслідок відсутності трансферу вона опинилася у стресовій ситуації, адже існував реальний ризик запізнення на міжнародний рейс. Це змусило її терміново шукати інший транспорт, що викликало сильне хвилювання, нервове напруження та додатковий моральний дискомфорт. Також багатомісячна відмова відповідача врегулювати питання змусила її витрачати час, нерви та зусилля, що спричинило значні душевні страждання. Це дає підстави для стягнення моральної шкоди відповідно до ст. 23 ЦК України. Вважає, що розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди повинен становити 5 000 грн. Також, вона подала скаргу до Держпродспоживслужби, яка у відповіді зазначила, що через воєнний стан її вимоги підлягають вирішенню виключно у судовому порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.09.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

20.10.2025 до суду від представника відповідача ТзОВ «Місто Тревел» - Миховецького Ю.О. надійшов відзив на позовну заяву з письмовими доказами на його обґрунтування.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та посилався на те, що відповідно ст.5 ЗУ «Про туризм» суб`єктами що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність є: туристичні оператори (туроператори)-юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (турагенти)-юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності. ОСОБА_3 як турист, уклавши із ТОВ «Місто Тревел», як турагентом, договір №194434 від 28.10.2024 на туристичне обслуговування, замовила комплекс туристичних послуг із номером бронювання в туроператора: 723348146. Туристична подорож здійснювалась у складі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Країна та місце призначення Іспанія, о.Тенеріфе (Канари). Термін подорожі: з 2024-11-27 по 2024-12-04. Транспортне обслуговування: Літак; Катовіце - Іспанія,о.Тенеріфе (Канари) - Катовіце. Після оплати туристичного пакету №194434, заявнику: ОСОБА_5 від компанії-туроператора Exim tours, було сформовано згоду-договір на участь у туристичній подорожі та підтверджено бронювання за номером 723348146. З виданих ОСОБА_5 та позивачці - ОСОБА_6 компанією туроператором Exim tours документів, зокрема ваучерів на проживання, трансферу та медичного страхування за номером бронювання: 723348146, вбачається, що останній повинен був забезпечити їх трансфером 27.11.2024 з аеропорту до готелю Fergus Puerto de La Cruz та 04.12.2024 з готелю Fergus Puerto de La Cruz в аеропорт. За вказаних обставин, відповідач вважає відсутнім порушення суб`єктивного права позивачки у зв`язку з чим вимоги, які нею обґрунтовані до відповідача, не підлягають задоволенню. Зазначив також, що представник відповідача постійно перебував на зв`язку з позивачем та намагався допомогти у вирішенні ситуації.

21.10.2025 до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, з письмовими док5азами на його обґрунтування. У відповіді на відзив позивач заперечує твердження відповідача, викладені у відзиві та зазначає, що спірні правовідносини склалися винятково між нею та відповідачем. Стосовно моральної шкоди зазначила що, враховуючи тривалість комунікації, безрезультатність звернень до відповідача, така сума є справедливою, розумною та співмірною із заподіяними моральними стражданнями.

24.10.2025 до суду від представника відповідача ТзОВ «Місто Тревел» - Миховецького Ю.О. надійшли до суду заперечення на відзив, у яких останній зазначив що, у відповіді на відзив позивачка стверджує, що в договорі №194434 від 28.10.2024 була допущена помилка, оскільки фактичним замовником, платником туру і споживачем туристичних послуг була саме вона - ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Однак, з матеріалів які долучені до відзиву вбачається, що після оплати 28.10.2024 туроператор Exim tours шляхом формування заяви-договору на участь у туристичній подорожі за номером бронювання: 723348146, створив для ОСОБА_7 туристичний продукт та взяв на себе повний комплекс зобов`язань із надання туристичних послуг, у тому числі трансферу, проживання та страхування, що підтверджується виданими документами (квитки, ваучери, страховка, трансфер №60174336). При цьому, саме туроператор, а не турагент, відповідно до Закону України «Про туризм» та Закону України «Про захист прав споживачів», несе відповідальність перед туристом за належне виконання цих зобов`язань, зокрема за забезпечення трансферу 27.11.2024 з аеропорту до готелю Fergus Puerto de La Cruz та 04.12.2024 у зворотному напрямку. Зі змісту поданої 28.02.2025 позивачкою, через електронну пошту до компанії туроператора Exim tours скарги вбачається, що у зв`язку із ненаданням трансферу, вона просила цю компанію-туроператора відшкодувати їй вартість послуг таксі. Натомість, 24.03.2025 від компанії туроператора Exim tours позивачці надійшла відповідь, в якій зазначено, що після розгляду її скарги, компанія-туроператор зв`язалася з місцевим партнером для перевірки обставин і отримала відповідь та документацію з системи GPS, яка чітко підтвердила, що трансферний автобус прибув до готелю лише з 9-хвилинною затримкою порівняно із запланованим часом зустрічі, та враховуючи незначний характер затримки і той факт, що трансфер було здійснено відповідно до розкладу рейсів, компанія-туроператор Exim tours повідомила позивачці, що за таких умов відсутні підстави для компенсації понесених позивачкою витрат за оплату послуг таксі. Також в подальшому позивачка на електронну адресу компанії-туроператора Exim tours повторно звернулася зі скаргою в якій повідомила що подасть на них офіційну скаргу до UOKIK - Управління з питань конкуренції та захисту прав споживачів та ЕСК Polska - Європейського споживчого центру Польщі і звернула увагу, що вона вважає цей крок необхідним через невиконання компанією-туроператором Exim tours (Ексім турс) узгоджених умов, що спричинило її значні незручності. Позивачка не надала доказів, які б доводили про причетність, вину та відповідальність саме відповідача за порушення норм законодавства України через, як стверджує, неналежне туроператора Exim tours (Ексім турс) трансферу.

24.10.2025 до суду від представника відповідача ТзОВ «Місто Тревел» - Миховецького Ю.О. надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

28.10.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшли до суду додаткові пояснення.

11.11.2025 від представника відповідача ТзОВ «Місто Тревел» - Миховецького Ю.О. надійшли письмові пояснення.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надійшло.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.11.2025 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторони по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав викладених у заявах по суті справи, просила суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Місто Тревел» - Михновецький Ю.О. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у заявах по суті справи.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що між ТОВ «Місто Тревел», як турагентом, та ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ), як турист, укладено договір №194434 від 28.10.2024 на туристичне обслуговування, туроператор: Komрas, номером бронювання в туроператора: 723348146 (а.с. 2 об.-5).

Відповідно до п.2 Договору, туристична подорож здійснювалась у складі: ОСОБА_2 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 . Країна та місце призначення Іспанія, о.Тенеріфе (Канари). Термін подорожі: з 2024-11-27 по 2024-12-04. Транспортне обслуговування: Літак; Катовіце - Іспанія/о.Тенеріфе (Канари) - Катовіце. Розміщення в готелі (в т.ч. транзитне): Fergus Puerto de la Cruz; Standard Superior Balcony Or Terrace. Поселення до готелю 2024-11-27. Виселення з готелю 2024-12-04. Трансфер: Груповий. Харчування: HB Напівпансіон (п.п.2.1-2.7. Договору).

На підставі виставлених ТОВ «Місто Тревел» рахунків на оплату (а.с.44-45), ОСОБА_1 28.10.2024 перераховано грошові кошти за туристичний пакет №194434, що підтверджується платіжними інструкціями № М16Н-Х6ЕМ-492В-4НКК та № Н5МТ-ЕН8А-2НХФ-22АК (а.с.9 об.-10).

У вказаних рахунках зазначено, що здійсненням передоплати за бронювання туру № НОМЕР_3 турист засвідчує свою згоду з умовами договору №194434 від 2024-10-28.

Від компанії туроператора Exim tours було сформовано згоду-договір на участь у туристичній подорожі за номером бронювання: 723348146 (zgloszenie-umowa udzialu w imprezie turystycznej; numer rezerwacji: 723348146; status rezerwacji: potwierzona), створено для ОСОБА_7 туристичний продукт та взято на себе повний комплекс зобов`язань із надання туристичних послуг, у тому числі трансферу, проживання та страхування, що підтверджується виданими документами (а.с.46-49).

Згідно світлин, що містяться у матеріалах справи, про що стверджує позивач, остання зв`язалась з підтримкою ТзОВ «Місто Тревел» та повідомила про відсутність трансфера у вказаний час. Підтримка ТзОВ «Місто Тревел» намагалася зв`язатися з туроператором, але врешті порадили позивачеві викликати таксі, щоб не витрачати часу (а.с.11-13).

Також судом встановлено, що позивач зверталася до відповідача з претензією в якій вказала що згідно з умовами туру чекала на трансфер з готелю до аеропорту в зазначений час, однак автобус не прибув. Згодом з`ясувалося що автобус приїхав та зупинився в іншому місці, у зв`язку з чим вона була вимушена викликати таксі до аеропорту (а.с.15).

Згідно листа від 24.03.2025 компанії туроператора Exim tours, позивачці надано відповідь, що після розгляду її скарги, компанія-туроператор зв`язалася з місцевим партнером для перевірки обставин і отримала відповідь та документацію з системи GPS, яка чітко підтвердила, що трансферний автобус прибув до готелю лише з 9-хвилинною затримкою порівняно із запланованим часом зустрічі, та враховуючи незначний характер затримки і той факт, що трансфер було здійснено відповідно до розкладу рейсів. З огляду на що компанія-туроператор Exim tours повідомила позивачці, що за таких умов відсутні підстави для компенсації понесених позивачкою витрат за оплату послуг таксі.

Відповідно до абз 1, 2, 3 ст. 1 ЗУ «Про туризм» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

туризм - тимчасовий виїзд особи з місця проживання в оздоровчих, пізнавальних, професійно-ділових чи інших цілях без здійснення оплачуваної діяльності в місці, куди особа від`їжджає;

турист - особа, яка здійснює подорож по Україні або до іншої країни з не забороненою законом країни перебування метою на термін від 24 годин до одного року без здійснення будь-якої оплачуваної діяльності та із зобов`язанням залишити країну або місце перебування в зазначений термін;

туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо);

У частині першій статті 5 цього ж Закону визначено, що учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Відповідно до абз 1, 2 ч.2 ст. 5 Закону, туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування та звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною п`ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 20 цього ж Закону, за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Таким чином, сторонами договору на туристичне обслуговування є туроператор та турист. При цьому, укладання такого договору не виключається турагентом від імені туроператора.

Частинами 11 та 12 статті 20 цього ж Закону визначено, якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста;

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;

невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

З огляду на викладене убачається, що за неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування відповідальність покладається саме на туроператора, яким в даному випадку не є відповідач.

Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 у справі № 761/35935/15-ц погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанції в частині того, що порушення прав позивачів в частині забезпечення трансферу із аеропорту до готелю відбулося з вини туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап!», та відповідач як суб`єкт туристичної діяльності, з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків зобов`язаний відшкодувати вартість проїзду.

Крім того, у постанові від 24.09.2020 у справі № 520/1396/18 Верховний Суд дійшов висновків, що у разі встановлення судом факту видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Таким чином, зважаючи на те, що правовідносини за договором на участь у туристичній подорожі за номером бронювання: 723348146 виникли між позивачем та компанією-туроператора Exim tours, при цьому ТОВ «Місто Тревел» виступає турагентом який надав туристичний пакет послуг, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів пред`явлені до неналежного відповідача.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 75)).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 як споживачем туристичних послуг та Exim tours як туроператором, водночас до останнього позивач позовних вимог не заявила та не залучила до у часті у справі як співвідповідача, натомість пред`явила вимоги до ТОВ «Місто Тревел», який виступив турагентом, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки такі позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Тревел» про захист прав споживачів.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також те, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є похідною від первісних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позову про стягнення моральної шкоди.

Інші доводи сторін, наведені ними у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58 (sad) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 610, 611, 655, 301, 902 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм», ст.ст. 2-6, 10-13, 19, 43, 44, 49, 76-81, 83, 84, 89, 209, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до ТзОВ «Місто Тревел» (код в , вул. Федьковича, 58 кабінет 303, м. Львів), про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 30.01.2026.

Суддя: