Єдиний унікальний номер судової справи: 489/8204/21
Номер провадження: 22-ц/812/354/26 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Недибалюк О.Г., представника відповідача - адвоката Царик Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв»,

подану в його інтересах адвокатом Недибалюк Олесею Григорівною

на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Рум`янцевої Н.А., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (надалі - ТОВ «Місто для людей Миколаїв») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Південна» (надалі - ТОВ «Керуюча компанія «Південна»), третя особа - Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (надалі - Департамент ЖКГ ММР) про визнання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком недійсним

в с т а н о в и л а:

У грудні 2021 року ТОВ «Місто для людей Миколаїв» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Керуюча компанія «Південна» про визнання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що згідно наказу Департаменту ЖКГ ММР № 96 від 13 липня 2018 року та договору № 1/254, укладеного 16 липня 2018 року із співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Місто для людей Миколаїв» з 01 вересня 2018 року надає послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком, термін дії договору до 16 липня 2022 року. Згодом позивачу стало відомо, що співвласниками квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 13 жовтня 2021 року з ТОВ «Керуюча компанія «Південна».

На думку позивача, вказаний договір укладено із порушенням законодавства та прав ТОВ «Місто для людей Миколаїв» як керуючої компанії.

Посилаючись на викладене ТОВ «Місто для людей Миколаїв» просило визнати недійсним договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 13 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Керуюча компанія «Південна».

Представник ТОВ «Керуюча компанія «Південна» - адвокат Царик Р.М. у відзиві на позов просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначала, що співвласниками будинку АДРЕСА_1 02 грудня 2020 року проведено збори, на яких вирішили зокрема відкликати призначеного управителя будинку, обрання уповноваженої особи співвласників будинку для повідомлення відкликаного управителя про розірвання договору, у зв`язку з обранням іншого управителя; визначення нового управителя будинку, обрання уповноваженої особи співвласників будинку під час укладення договору з управителем та здійснення контролю за його виконанням; затвердження умов договору з управителем; визнання уповноваженої особи для надання одного протоколу зборів співвласників до Департаменту ЖКГ ММР на зберігання. На загальних зборах, зокрема, обрано нову керуючу компанію ТОВ «Керуюча компанія «Південна», що здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, зареєстрована 16 квітня 2018 року. 04 грудня 2020 року рекомендованим листом з описом № 400, позивачу було направлено повідомлення з дострокового розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 року, зокрема, встановлено факт правомірності проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та зміни за рішенням співвласників багатоквартирного будинку керуючої компанії. На виконання вказаного рішення відповідно була розміщена Департаментом ЖКГ ММР інформація на сайті та 13 жовтня 2021 року укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 та ТОВ «Керуюча компанія «Південна». Факт волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку підтверджується рішенням, оформленим протоколом установчих зборів співвласників від 02 грудня 2020 року про що було повідомлено ТОВ «Місто для людей Миколаїв».

У відповіді на відзив, представник позивача - адвокат Рябець Г.Я. просила відмовити у задоволенні відзиву на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги. Вказувала, що документи, надані відповідачем не підтверджують факт направлення повідомлення про дострокове розірвання договору саме позивачу. Відповідач не надав доказів на підтвердження прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про дострокове розірвання Договору на управління та обрання нового управителя, зокрема, оригіналу протоколу загальних зборів із підписами та підсумками голосування, списку присутніх/повідомлених, довіреності представників, бланків для голосування або інших документів, що підтверджують процедуру та результати голосування. Посилання на факт прийняття протоколу на зберігання або на судове рішення про зобов`язання органу прийняти документ на зберігання не замінюють належного доказового факту волевиявлення співвласників.

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Місто для людей Миколаїв» на користь ТОВ «Керуюча компанія «Південна» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що 02 грудня 2020 року співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 були проведені збори, на яких було прийнято рішення про відкликання призначеного за конкурсом управителя будинку ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та про визначення управителем вказаного будинку ТОВ «Керуюча компанія «Південна», які оформлено протоколом.

Також, цими ж зборами були затверджені умови договору з управителем та обрано уповноважену особу співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням, серед яких є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Результати зборів було оформлено протоколом.

Доказів скасування рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку позивач суду не надав. Відповідно до п. 34 Договору, 04 грудня 2020 року уповноваженими особами багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 направлено на адресу директора ТОВ «Місто для людей Миколаїв» повідомлення про дострокове розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , що підтверджується описом про вкладення та зворотним повідомленням поштового відправлення. З урахуванням доводів, встановлених судом фактів і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, суд першої інстанції враховав характер виконаних адвокатом обсяг робіт (первинний аналіз документів, претензійна робота, підготовка та подача до суду позовної заяви), принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, наявність заперечення позивача проти розподілу витрат на адвоката.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Місто для людей Миколаїв» в інтересах якого діє адвокат Недибалюк О.Г. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково визнав доведеним факт повідомлення ТОВ «Місто для людей Миколаїв» про дострокове розірвання договору. Крім того, суд не звернув уваги на те, що відповідачами не доведено факту прийняття співвласниками рішення про розірвання договору з позивачем. Також, суд неправильно оцінив правовий статус і значення договору, укладеного з новим управителем.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «Керуюча компанія «Південна» - адвокат Царик Р.М. просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ТОВ «Місто для людей Миколаїв» здійснює управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно наказу Департаменту ЖКГ ММР № 96 від 13 липня 2018 року, ТОВ «Місто для людей Миколаїв» призначено управителем багатоквартирних будинків, що входять до складу об`єкту конкурсу (група будинків) № 1, 2, 3 та уповноважено начальника управління житлового господарства ОСОБА_5 підписати договори про надання послуг з управління багатоквартирними будинками м. Миколаєва від імені співвласників багатоквартирних будинків з переможцем конкурсу строком на один рік, з обов`язком управителя розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинками з 01 вересня 2018 року.

16 липня 2018 року між ТОВ «Місто для людей Миколаїв» (далі - управитель) та співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі співвласники) укладено Договір № 1/254 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (далі Договір), відповідно до якого управитель зобов`язується надати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території (п. 2 Договору)

Відповідно до п. 26 Договору, внесення змін до умов цього договору відбувається шляхом укладання сторонами додаткової угоди, якщо інше не передбачено цим договором.

Згідно п. 31, 32 Договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання та укладається строком на один рік. Управитель зобов`язаний розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинками з 01 вересня 2018 року. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору кожна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на черговий однорічний строк. Кількість таких продовжень не обмежується.

Якщо протягом строку дії цього договору співвласники приймають рішення про зміну форми управління будинком або про обрання іншого управителя, цей договір достроково припиняється через два місяці з дати отримання управителем повідомлення від співвласників (уповноваженої ними особи) про таке рішення (п. 34 Договору).

Як встановлено 25 січня 2021 року за № Ко-70-1/інг-03 та 17 лютого 2021 року за № КО-191-1/інг-03 на адресу директора Департаменту ЖКГ ММР Кореневу С.А. надійшла колективна заява від мешканців будинку АДРЕСА_1 в якій зазначено, зокрема, що більше 80 % мешканців будинку не згодні з переходом в іншу керуючу компанію. Надано списки з підписами мешканців будинку у кількості 64 осіб.

13 жовтня 2021 року між ТОВ «Керуюча компанія «Південна» та співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 .

ТОВ «Керуюча компанія «Південна» повідомила або донесла або поставила до відома співвласників будинку АДРЕСА_1 про виконання своїх обов`язків в якості управителя будинку з 01 листопада 2021 року.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України.

Обов`язковою умовою задоволення позову про визнання правочину недійсним є встановлення судом факту порушення у зв`язку із його вчиненням прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися способом захисту свого права, який має відповідати встановленим законом і крім того, забезпечувати ефективний захист порушеного права.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, за змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Закон не обмежує коло осіб, які мають право вимагати визнання недійсним оспорюваного правочину лише сторонами. Ними можуть бути будь-які заінтересовані особи, права або охоронювані інтереси яких порушені таким правочином. За визнанням недійсним правочинів до суду звертаються не тільки сторони, а й інші особи, на стані яких негативно відбивається цей правочин, або які з інших причин зацікавлені в його недійсності.

Позов особи, яка не була учасником правочину, про визнання недійсним оспорюваного правочину може бути задоволений лише в тому разі, якщо таким правочином порушено право цієї особи - не учасника правочину, і воно може бути відновлене шляхом повернення сторін цього правочину до первісного стану.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 569/19674/19 (провадження № 61-9698св22).

Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами першою та третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Місто для людей Миколаїв» просило визнати недійсним договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , укладений 13 жовтня 2021 року між ТОВ «Керуюча компанія «Південь» та співвласниками багатоквартирного будинку в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як такий, що укладено з порушенням вимог договору №1/254 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та положень Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», положень договору», оскільки жодних повідомлень від співвласників вказаного будинку АДРЕСА_1 щодо припинення дії договору про надання послуг з управління ТОВ «Місто для людей Миколаїв» за два місяці у випадку дострокового припинення договору при прийнятті рішення про зміну форми управління будинком або обрання іншого управителя не отримувало.

За такого позивач вважав, що договір від 13 жовтня 2021 року порушує його права як керуючої компанії.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Відповідно до пунктів 1, 7, 8 частини першої статті 1 Закону № 417-VIII багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

У частині першій статті 9 Закону № 417-VIII визначено форми управління багатоквартирним будинком, зокрема те, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до частин першої, другої статті 10 Закону № 417-VIII, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до частин першої-третьої статті 11 Закону № 417-VIII, управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є:1) перелік послуг; 2) права і обов`язки сторін; 3) ціна на послуги; 4) строк дії договору.

Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Управитель протягом одного місяця після підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом і печаткою управителя (за її наявності).

Договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.

До затвердження Кабінетом Міністрів України Типового договору сторони укладають договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за формою та на умовах, погоджених між управителем та співвласниками, а у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах - виконавчим органом місцевої ради (або іншим органом- суб`єктом владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг)».

Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.

У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника).

Як встановлено, 02 грудня 2020 року співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 проведено збори, на яких вирішили наступні питання: 1) відкликання управителя будинку АДРЕСА_1 ТОВ «Місто для людей Миколаїв»; 2) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників будинку для повідомлення управителя ТОВ «Місто для людей Миколаїв» про розірвання дії договору з управителем у зв`язку з обранням іншого управителя; 3) про визначення управителя багатоквартирного будинку; 4) обрання уповноважених осіб співвласників під час укладення договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 5) про затвердження умов договору з управителем; 6) про визначення уповноваженої особи для надання одного примірника протоколу до органів місцевого самоврядування.

Загальна кількість співвласників 192, загальна площа всіх квартир 9 520 кв.м., на зборах взяли участь 120 співвласників, що володіють площею у будинку 5526,2 кв.м.

На зборах було прийнято рішення про відкликання призначеного за конкурсом управителя будинку ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та про визначення управителем будинку АДРЕСА_1 ТОВ «Керуюча компанія «Південна».

Також, цими ж зборами були затверджені умови договору з управителем та обрано уповноважену особу співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням, серед яких є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Результати зборів було оформлено протоколом, складеним 02 грудня 2020 року.

Про проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на адресу ТОВ «Місто для людей Миколаїв» 04 грудня 2020 року було направлено повідомлення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, визнано протиправною бездіяльність Департаменту ЖКГ ММР та зобов`язано прийняти на зберігання протоколи зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 02 грудня 2020 року шляхом надсилання протягом п`яти робочих днів з дня находження документів повідомлення заявнику про факт взяття протоколу на зберігання згідно з додатком 3 до Постанови Кабінету Міністрів України №109 від 24 лютого 2016 року «Про затвердження Порядку зберігання протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку та розміщення інформації про рішення, прийняті такими зборами» та розмістити на офіційному веб - сайті Миколаївської міської ради результативну частину протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 02 грудня 2020 року.

Вказаним рішенням встановлено факт правомірності проведення зборів та зміни за рішенням співвласників багатоквартирного будинку керуючої компанії шляхом укладення договору на управління багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 з ТОВ «Керуюча компанія «Південна» відповідно до вимог Закону 11 Закону № 417-VIII, а також законності повідомлення позивача про розірвання з ним договору на управління будинком у зв`язку з укладенням договору з іншою управляючою компанією.

Доказів про визнання недійсними зборів співвласників вказаного будинку, оформлених протоколом від 02 грудня 2020 року матеріали справи не містять.

Разом з тим, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 26 жовтня 2024 року провадження у справі за позовом ТОВ «Місто для людей Миколаїв» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , третя особа - Департамент ЖКГ ММР про визнання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку недійсним, в частині вимог до відповідача ОСОБА_3 закрито. В іншій частині позов залишено без розгляду.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

За положеннями статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Відповідно до абзаців 5 та 6 п.5 ст. 13 «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком, або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя, призначеного на конкурсних засадах, не пізніше як за два місяці до дня розірвання договору.

Пунктом п. 34 Договору передбачено, якщо протягом строку дії цього договору співвласники приймають рішення про зміну форми управління будинком або про обрання іншого управителя, цей договір достроково припиняється через два місяці з дати отримання управителем повідомлення від співвласників (уповноваженої ними особи) про таке рішення.

Аналізуючи викладене, порядок розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не залежить від будь-яких інших умов, крім наявності рішення співвласників будинку про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя та направлення існуючому управителю повідомлення, не пізніше як за два місяці до дня розірвання договору.

Як встановлено судом, 04 грудня 2020 року уповноваженими особами багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на адресу директора ТОВ «Місто для людей Миколаїв» направлено повідомлення про дострокове розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , про що свідчить опис вкладення та зворотнє повідомленням поштового відправлення.

За такого, враховуючи рішення співвласників будинку АДРЕСА_1 про відкликання призначеного за конкурсом управителя будинку ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та визначення управителем будинку АДРЕСА_1 ТОВ «Керуюча компанія «Південна» від 02 грудня 2020 року, яке прийнято з дотриманням вимог Закону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , укладеного 13 жовтня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову та заперечень які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду змінено лише в мотивувальній частині, що не призвело до зміни висновку суду першої інстанції з вирішення спору по суті, заявлені позовні вимоги задоволені повністю, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, який зробив суд першої інстанції, і які в цій справі покладаються на відповідачку.

Натомість наявні підстави для стягнення з позивача судових витрат відповідача в суді апеляційної інстанції, які складаються із витрат на оплату професійної правничої допомоги.

За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - ТОВ «Керуюча компанія «Південь» адвокат Царик Р.М. також просить стягнути з позивача 8000 витрат на професійну правничу допомогу, надавши відповідні докази таких витрат - договір про надання правничої (правової) допомоги (надалі Договір) від 17 липня 2025 року, укладений між відповідачем та адвокатом Царик Р.М., копії платіжних інструкцій №3218 та №3197 від 22 грудня 2025 року та 28 листопада 2025 року, Акт приймання-передачі виконаних робіт від 07 січня 2026 року.

Згідно п.3.1. Договору за надання правової допомоги Клієнт оплачує Представникові гонорар, зокрема, за складання процесуальних документів (позовних заяв, апеляційних скарг, відзивів на позов, відзивів на апеляційну скаргу, касаційних скарг, відзивів на касаційну скаргу, тощо) у розмірі 5000 грн за кожен процесуальний документ та за представництво в суді першої та апеляційної інстанції в межах міста Миколаєва 3000 грн за кожне судове засідання.

Від представника позивача заперечень щодо неспівмірності витрат на правову допомогу під час апеляційного розгляду не надходило.

Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, відсутність заперечень представника позивача щодо розміру стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ТОВ «Місто для людей Миколаїв» на користь ТОВ «Керуюча компанія «Південна» витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду у розмірі 8000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв», подану в його інтересах адвокатом Недибалюк Олесею Григорівною залишити без задоволення.

Рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Південна» () витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду у розмірі 8000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст складено 09 лютого 2026 року.