Справа № 331/990/26
Провадження № 2/331/1866/2026
УХВАЛА

іменем України

09.02.2026

Суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя Фісун Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірина Іванівна про розірвання договору довічного утримання (догляду), -

В С Т А Н О В И В:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом адвоката Петрова Г.М., поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірина Іванівна про розірвання договору довічного утримання (догляду).

За загальним правилом, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Поряд із загальною та альтернативною підсудністю, як видами територіальної підсудності законом визначено і виключну підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно ч. 1ст.30ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 зазначено, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

За правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, предметом якого є передача у власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , взамін обов`язку забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору.

Отже, даний позов безпосередньо стосується нерухомого майна, а тому його підсудність має визначатися за правилами, встановленими частиною першою статті 30 ЦПК України (виключна підсудність).

Зважаючи на те, що предметом спору в даній справі є розірвання договору довічного утримання, відповідно до умов якого передбачено набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, дана справа підсудна Дніпровському районному суду міста Запоріжжя.

Отже, Олександрівському районному суду міста Запоріжжя територіально не підсудна відповідна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно з ч. 3 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким єДніпровський районний суд міста Запоріжжя.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи №331/990/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірина Іванівна про розірвання договору довічного утримання (догляду), передати на розгляд до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя (вул. Незалежної України, 2, м. Запоріжжя).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 09 лютого 2026 року.

Суддя Н.В.Фісун