ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 686/15112/22

провадження № 61-17593св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): Краснощокова Є. В., Крата В. І., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Керницька Оксана Вікторівна,

на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року у складі судді Дем`янова Ю. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця щодо оцінки майна у виконавчому провадженні,

за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , приватного виконавця Лабчука Романа Михайловича,

ухвалив постанову про таке:

І. Короткий зміст скарги

1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Лабчука Р. М. в межах виконавчого провадження№ 71687526.

2. Скарга обґрунтована тим, що:

- 28 квітня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Р. М. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 71687526 щодо примусового виконання виконавчого листа № 686/15112/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення грошової компенсації за офісне приміщення загальною площею 486,2 кв. м, що розташоване на АДРЕСА_1 (далі - офісне приміщення);

- 17 травня 2024 року приватний виконавець Лабчук Р. М. виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_3 для оцінки майна боржника;

- 14 серпня 2024 року боржник ОСОБА_1 отримав звіт № 117/24 про оцінку офісного приміщення, вартість якого становила 15 235 174,00 грн;

- вартість нерухомості, яка визначена на підставі цього звіту, не відповідає ринковій вартості, а звіт складено з грубим порушенням нормативно-правових актів з оцінки майна;

- суб`єкт оціночної діяльності не звертався до боржника з проханням надати доступ до об`єкта оцінки для проведення огляду, у зв`язку з чим оцінювач не провів повне дослідження об`єкта оцінки, що є порушення вимог Національного стандарту № 1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав», тобто оцінювач порушив процедуру оцінки майна;

- у звіті про оцінку майна оцінювач не навів достатніх мотивів неможливості особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначив обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон від 12 липня 2001 року № 2658-III);

- оцінка ринкової вартості нерухомості є незаконною, а дії приватного виконавця щодо визначення оціночної вартості майна боржника - неправомірними.

3. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати такою, що не підлягає до застосування, оцінку майна, здійснену оцінювачем ОСОБА_3 , а саме звіт № 117/24 про оцінку належного йому офісного приміщення в межах виконавчого провадження № 71687526, котре здійснює приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Р. М.

ІІ. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

4. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні скарги суди виходили з такого:

- звіт про оцінку майна відповідає вимогам законодавства, права та інтереси боржника в процесі проведення оцінки належного йому майна не порушено;

- оцінювач особисто обстежив об`єкт оцінки, визначив технічний стан та фізичний знос об`єкта, наявність інженерних комунікацій та найближче оточення, що відображено у звіті про оцінку майна;

- відсутність з травня 2024 року відомостей про повідомлення ОСОБА_1 щодо забезпечення проведення опису вказаного нерухомого майна не має істотного значення;

- доводи про неповне дослідження об`єкта оцінки спростовується змістом звіту про оцінку майна;

- ОСОБА_1 не довів достатніми та допустимими доказами, що ринкова вартість спірного майна, визначена суб`єктом оціночної діяльності, є заниженою, не надав докази щодо вищої оцінки офісного приміщення.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

6. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Керницька О. В. просить ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

7. Касаційна скарга містить таке обґрунтування:

- оцінка нерухомого майна має здійснювались відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2) з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання;

- підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього;

- незалежна оцінка майна проводиться у чіткій послідовності, згідно з якою спочатку має бути укладено договір на проведення оцінки (в цьому випадку - залучення суб`єкта оціночної діяльності на підставі постанови приватного виконавця), після чого оцінювач здійснює ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки, що включає в себе особистий огляд об`єкта оцінки. При цьому, особистий огляд об`єкта оцінки не може вважатися повним, якщо не було здійснено «внутрішнього огляду» об`єкта, тобто огляду всередині самого об`єкта;

- матеріали справи не містять жодних доказів надіслання ОСОБА_1 вимог про необхідність прибути для забезпечення проведення огляду приміщення за період з 17 травня 2024 року (дата призначення суб`єкта оціночної діяльності) по 28 червня 2024 року (дата оцінки);

- суб`єкт оціночної діяльності міг провести лише зовнішній огляд об`єкта оцінки, оскільки для проведення внутрішнього огляду він повинен був отримати від власника доступ до цього об`єкта, чого зроблено не було. Це вплинуло на визначення вартості оцінюваного майна;

- повідомлення приватного виконавця Бляхарському П. С. було надіслано 29 січня 2024 року, тобто за 4 місяці до залучення суб`єкта оціночної діяльності. Таке повідомлення приватний виконавець надіслав з метою здійснення опису та арешту майна, а не з метою ознайомлення суб`єкта оціночної діяльності з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних й іншої інформації, необхідної для проведення оцінки;

- ринкова вартість спірного майна, визначена суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , є заниженою і має значну різницю та, як наслідок, порушує права ОСОБА_1 на реалізацію арештованого майна за достойну дійсну вартість об`єкта нерухомості для погашення заборгованості;

- для проведення порівняльного аналізу суб`єктом оціночної діяльності взято нерелевантні об`єкти, які здаються в оренду, а не продаються;

- суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення не врахував, що об`єктом оцінки в межах цього виконавчого провадження є окреме чотириповерхове приміщення загальною площею 486,2 кв. м з підвальним приміщенням, розташоване у центральній частині м. Хмельницького, що суттєво відрізняється від тих об`єктів, які були відібрані суб`єктом оціночної діяльності;

- апеляційний суд порушив принцип єдності судової практики, який є складовою принципу верховенства права;

- суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі 22394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.

ІV. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

8. 24 лютого 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Ярош В. Ю. подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні цієї скарги, залишивши рішення судів попередніх інстанцій без змін. Відзив мотивував наступним:

- факт здійснення суб`єктом оціночної діяльності огляду офісного приміщення встановлений судами. Цього факту не заперечує і сам боржник, вказуючи, що 17 травня 2024 року було проведено огляд майна. Заперечення боржника ґрунтуються виключно на тому, що він як власник не забезпечував проведення внутрішнього огляду офісного приміщення;

- об`єкт не є житлом фізичної особи, а офісним приміщенням із незакінченими оздоблювальними роботами, тому потрапити всередину об`єкта на момент проведення огляду не було жодних перешкод, оскільки із тильної сторони через підвальне приміщення був безперешкодний доступ до нього, про що було відомо приватному виконавцю і стягувачу;

- та обставина, що відсутня вимога виконавця до боржника для проведення огляду оцінювачем нерухомого об`єкта, не свідчить, що такий огляд не проводився;

- боржник не навів доказів, які вказували б на неможливість потрапляння до приміщення без його участі. З іншого боку, закон не пов`язує повноту огляду об`єкта оцінки із наявністю чи відсутністю вимоги до боржника для забезпечення повного доступу, якщо для такого відсутні перешкоди;

- у наведених ОСОБА_1 постановах Верховного Суду скарги боржників задовольнялися, оскільки суди виходили з того, що з наданої копії звіту про оцінку майна вбачалося, що ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього не проводилось і державний виконавець не вчиняв дій щодо забезпечення огляду майна - об`єкта дослідження. У цій справі, навпаки, оцінювач проводив належний огляд майна;

- посилання на нерелевантність об`єктів, використаних для проведення порівняльного аналізу суб`єктом оціночної діяльності, є безпідставним, оскільки у звіті використано інформацію про ціни пропонування подібного майна. В свою чергу, боржником не наведено для порівняння інші об`єкти, більш релевантні за характеристиками спірному приміщенню;

- на підтвердження доводу про заниження вартості, боржник не наводив дійсної вартості об`єкта, яка, на його думку, мала би бути, адже про заниження вартості майна можна вести мову лише внаслідок її порівняння;

- треті торги 16 грудня 2024 року не відбулися внаслідок відсутності покупців, де початкова ціна була зниженою уже до 10 664 621,80 грн із визначених оцінювачем 15 235 174,00 грн, яку боржник вважає несправедливою, що переконливо вказує на завищення ціни, а не на її заниження.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

9. 30 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.

11. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 02 грудня 2025 року.

12. Інший учасник справи не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

VІ. Фактичні обставини, встановлені судами

13. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р. М. від 28 квітня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71687526 щодо примусового виконання виконавчого листа № 686/15112/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 07 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за офісне приміщення.

14. Постановою приватного виконавця Лабчука Р. М. від 29 січня 2024 року здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , а саме офісного приміщення.

15. Про здійснення опису майна та необхідність прибути 29 січня 2024 року боржник був повідомлений вимогою приватного виконавця Лабчука Р. М. від 17 січня 2024 року.

16. Постановою приватного виконавця Лабчука Р. М. від 17 травня 2024 року у виконавчому провадженні № 71687526 призначено суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 та зобов`язано його надати висновок щодо вартості належного боржнику ОСОБА_4 офісного приміщення.

17. 01 липня 2024 року ОСОБА_3 склав звіт про оцінку майна, згідно з яким вартість офісного приміщення становить 15 235 174,00 грн.

18. Повідомлення про результати оцінки майна згідно звіту від 01 липня 2024 року надіслано ОСОБА_1 листом від 03 липня 2024 року № 02-01/6241.

VІІ. Позиція Верховного Суду

19. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Верховний Суд зазначає таке.

20. У пункті 9 частини першої статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) визначено, що забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією з засад виконавчого провадження.

21. За змістом статті 447 ЦПК, частини першої статті 74 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

22. Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

23. Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17).

24. В своїй послідовній практиці Верховний Суд висновував, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18).

25. Відмовляючи у задоволенні скарги суди виходили з того, що ОСОБА_1 не довів, що його права та інтереси в процесі проведення оцінки порушені (див. пункт 5).

26. Колегія суддів погоджується з висновками судів з огляду на наступне.

27. Так, відповідно до частини першої статті 18 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

28. За змістом пункту 15 частини третьої статті 18 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати для проведення оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності-суб`єктів господарювання.

29. Згідно з частинами першою, другою статті 57 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

30. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання (частина третя статті 57 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

31. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом (частина п`ята статті 57 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

32. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц).

33. Верховний Суд також наголошував, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна (див. постанову Верховного Суду від 13 листопада 2025 року у справі № 757/10816/20-ц).

34. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 вказано, що «за змістом статей 12, 33 Закону від 12 липня 2001 року № 2658-III звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним».

35. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії приватного виконавця, в обґрунтування якої вказав, що оцінка його майна проведена необ`єктивно, оскільки звіт не відповідають вимогам Закону від 12 липня 2001 року № 2658-III та Національним стандартам оцінки майна, має значні недоліки, що вплинуло на достовірність оцінки. Посилався на те, що в оспорюваному звіті оцінювачем не наведені пояснення про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду.

36. Суди правильно врахували, що ОСОБА_1 був повідомлений про результати оцінки арештованого майна, однак не надав доказів недостовірності звітів про оцінку майна, їх невідповідності вимогам Закону від 12 липня 2001 року № 2658-III, зокрема рецензування звітів, висновків щодо їх неповноти, неправильності виконання чи невідповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, непроведення огляду об`єкта оцінки та впливу цього на результат такої оцінки, інших обставин, які не були враховані та безпосередньо впливають на результати оцінки.

37. Обґрунтованим є висновок судів, що та обставина, що приватний виконавець здійснив опис, арешт та оцінку майна квартири без проникнення до приміщення, не є безумовною підставою для задоволення скарги.

38. Оскільки заявник не довів порушень як при складанні звітів про оцінку, так і суб`єктом оскарження норм чинного законодавства під час залучення суб`єкта оціночної діяльності, тобто відсутні підстави для висновку про наявність порушеного права боржника, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні його скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

39. Так само і в практиці Верховного Суду сталим є підхід про те, що відсутність порушеного права боржника є самостійною підставою відмови у задоволенні скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (див., наприклад, постанови Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 643/19696/19, від 07 липня 2025 року у справі № 738/1351/17).

40. Обґрунтованість інших доводів скарги ОСОБА_1 залежить від доведеності порушень його прав. У зв`язку із не доведенням в цих правовідносинах порушеного права боржника такі доводи не можуть бути підставою для задоволення скарги.

41. Приватний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості майна боржника діяв у межах наданих йому повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

42. Враховуючи характер спірних правовідносин та застосовані судами норми права, наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду (див. пункт 7) не свідчить про застосування норм права у цій справі без урахування висновків, що містяться у зазначених боржником постановах.

VІІІ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права.

44. Незгода ОСОБА_1 із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).

45. Суди належним чином, з дотриманням норм статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно встановили обставини справи та правильно відмовили у задоволенні скарги.

46. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що немає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, що відповідатиме частині третій статті 401 та статті 410 ЦПК.

Із цих підстав,

керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Керницька Оксана Вікторівна,залишити без задоволення.

2. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко Є. В. Краснощоков В. І. Крат