справа № 752/4125/25 головуючий у суді І інстанції Слободянюк А.В.
провадження № 22-ц/824/2017/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Березовенко Р.В.,

суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 поданими представницею - адвокаткою Старовойтовою Дариною Андріївною на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року та на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про захист ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2025 року ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» звернулося з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про захист ділової репутації, у якому просило суд:

1) Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену в мережі інтернет ОСОБА_3 в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_10, такого змісту:

-«ІНФОРМАЦІЯ_11?»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_12»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_13 »;

-«ІНФОРМАЦІЯ_14»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_15»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_16»;

2) Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену в мережі інтернет ОСОБА_2 в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_17, такого змісту:

- «ІНФОРМАЦІЯ_18?»

-«ІНФОРМАЦІЯ_12»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_13»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_19»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_20»;

3) Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену ОСОБА_1 в соцмедійному застосунку ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет в акаунті www.tiktok.com/ ІНФОРМАЦІЯ_1 ,такого змісту:

-«ІНФОРМАЦІЯ_21»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_22»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_23»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_16»;

4) Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше ніж на п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_6 ,

шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_24»;

5) Зобов`язати ОСОБА_2 невідкладно, але не пізніше ніж на п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok умережі Інтернет за посиланнями:

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_4 ,

шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_24»;

6) Зобов`язати ОСОБА_1 невідкладно, але не пізніше ніж на п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_25 ,

ІНФОРМАЦІЯ_26 .

ІНФОРМАЦІЯ_27 ,

ІНФОРМАЦІЯ_28 ,

шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_29 та www.tiktok. ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_24».

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що в соцмедійному застосунку ТікТок у мережі Інтернет в акаунтах (каналах) @ ІНФОРМАЦІЯ_3 , доступ до яких є вільним для необмеженого кола осіб, щодо позивача була поширена недостовірна та така, що шкодить діловій репутації позивача інформація.

Зокрема у відео:

-від 07 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_30 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 : «ІНФОРМАЦІЯ_30»;

-від 09 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_31» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 : «ІНФОРМАЦІЯ_31»;

-від 12 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_31» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 /video/ НОМЕР_2 : «-ІНФОРМАЦІЯ_32»;

-від 15 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_31» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-«- ІНФОРМАЦІЯ_32»;

-від 21 січня 2025 року з хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_33:

-«- ІНФОРМАЦІЯ_33»;

- від 19 грудня 2024 року з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_46» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-«- ІНФОРМАЦІЯ_33»;

- від 19 грудня 2024 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_34» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 :

«- ІНФОРМАЦІЯ_34»;

- від 23 січня 2025 року з назвою та хештегами « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1

«- ІНФОРМАЦІЯ_34?»

- від 27 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_35» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 :

«ІНФОРМАЦІЯ_36»

Зазначає, що вказана у відео інформація є недостовірною, негативною і такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та групи компаній «Глобино», до якої входить позивач, який є володільцем однойменної торгової марки.

Вказана інформація була поширена відповідачами, зокрема ОСОБА_3 , який створив та веде акаунт ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також є автором недостовірної інформації; ОСОБА_1 , яка створила та веде акаунт ІНФОРМАЦІЯ_37 а також є автором недостовірної інформації та безпосередньо знімається у відео; ОСОБА_2 , яка є автором недостовірної інформації та безпосередньо знімається у відео.

У свою чергу ОСОБА_2 під час переписки з представником позивача повідомила, що автором відео та особою, яка створила та веде акаунт (канал) ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та надіслала підготовлений ним сценарій для відео.

Вказує, що відповідна недостовірна інформація опублікована в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунтах (каналах) ІНФОРМАЦІЯ_3 , доступ до яких є вільним для необмеженого кола осіб.

Зокрема, на акаунт (канал) ІНФОРМАЦІЯ_2 підписано більше 3 тисяч осіб, а на ІНФОРМАЦІЯ_38 більше 4 тисяч осіб. У першого відео більше 600 000 переглядів, у другого - більше 100 000 переглядів, у третьому - більше 300 000 переглядів, у четвертого - більше 10 000 переглядів, у п`ятого - більше 6 000 переглядів, у шостого - більше 21 000 переглядів, у сьомого - більше 22 000 переглядів, у восьмого - більше 13 000 переглядів, у дев`ятого відео - більше 2 000 переглядів.

У даному випадку інформація, поширена відповідачами, містила дані, що пов`язані безпосередньо з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», який є володільцем однойменної торгової марки «Глобино» та входить до групи компаній «Глобино», і така інформація легко пов`язується з його особою.

Інформація, що міститься у відео, зокрема компанія Глобино, Глобинський м`ясокомбінат, Глобино, ТМ Глобино, - однозначно пов`язує її з особою позивача.

Вважає, що інформація висловлена відповідачами в мережі Інтернет є саме у формі констатації фактів.

Таким чином, ці висловлювання не є оціночними судженнями, які не підлягають верифікації, тобто відповідності дійсним фактам. У даному випадку, перевірка достовірності викладеної інформації цілком можлива.

Відповідна інформація є негативною по відношенню до ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», оскільки в ній стверджується про порушення ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» норм чинного законодавства та національних інтересів.

Позивач також зауважує, що інформація подається відповідачами у край зневажливому тоні.

Ці висловлювання містять основні думки та тези, в яких, як про доконаний факт, інформуються споживачі, вказується про існування певних фактів, що позивач співпрацює з рф, закуповує російську продукцію під виглядом європейської, використовуючи підроблені документи та фіктивні компанії; що позивач фінансує країну-агресора, а ті споживачі, які купують його продукцію, так само фінансують країну-агресора; що СБУ провело обшуки у позивача, щодо нього відкрито кримінальне провадження, оскільки в його діях вбачають склад кримінального правопорушення; що позивач не дотримується національних інтересів у воєнний час; що позивач веде незаконну діяльність та є спонсором війни. У зв`язку з чим у відео прямо закликають бойкотувати та не купувати продукцію компанії Глобино.

Крім того, у відео стверджується, що позивач залякує журналістів, хоча насправді позивач намагався у позасудовому порядку врегулювати ситуацію. Також у відео стверджується, що позивач витрачає кошти на відбілювання репутації.

Звертає увагу, що наведена у відео інформація документально не підтверджується.

При цьому у відео свідомо спотворюються факти щодо кримінального провадження № 000081. Так, кримінальне провадження розслідується щодо посадових осіб ТОВ «ДВС- ЛУГАВТО», ТОВ «УПК ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ДТС», а не позивача. Ухвалою слідчого судді надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, з можливістю вилучення їх завірених належним чином копій, а не дозвіл на проведення обшуку та вилучення оригіналів документів. В ухвалі зазначено, що у позивача можуть бути в наявності певні документи. Ухвала стосується лише договорів, укладених ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» з ТО «Торговий дім «ДТС» та ТОВ «УПК ГРУП», та повного пакету документів на їх виконання, відомостей про використання у виробництві продукції товарів, поставлених ТОВ «Торговий дім «ДТС» та ТОВ «УПК ГРУП» за період з 24 лютого 2022 року по 23 жовтня 2024 року.

ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» повідомило правоохоронців про те, що він не закуповував та не використовував продукцію виробництва Латвії, щодо якої у СБУ є сумніви щодо її походження, а саме ковбасну оболонку «Amiflex Т-3 Print», що підтверджується документально.

ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» не закуповує та не використовує продукцію, яка має або може мати походження з рф, а також ковбасні оболонки виробництва Латвії.

Зазначає, що аналогічні ухвали про надання тимчасового доступу постановлені щодо інших 12 компаній, однак відео стосуються виключно ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», що вказує на їх замовний характер: ІНФОРМАЦІЯ_38Вищезазначені ухвали оприлюднені в ЄДРСР, тобто є публічно доступними. Однак, відомості про юридичних осіб, які закуповували продукцію, неперсоніфіковані, тобто з їх змісту неможливо встановити, кого саме вони стосуються, у тому числі ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат». Це вказує, що відповідачі отримали інформацію з невідомих та неперевірених джерел, а у подальшому поширили інформацію з обмеженим доступом, яку отримали незаконно, у поза процесуальний спосіб.

Враховуючи, що відповідачі поширили інформацію виключно щодо позивача, який є одним з суб`єктів та одним з м`ясокомбінатів, що закуповували продукцію, то очевидно, що відповідачі діяли вибірково та цілеспрямовано на шкоду позивачу.

Станом на сьогодні відсутнє кримінальне провадження щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», у тому числі за ст.111-2 КК України (пособництво державі-агресору), а також вирок суду, аналогічно щодо посадових осіб товариства, а також будь-якої іншої юридичної особи, яка входить до групи компаній «Глобино».

За відсутності на момент поширення інформації відповідних судових рішень, у тому числі вироку, що встановлюють порушення ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» чинного законодавства України, про які йде мова в поширених відповідачами відео, - поширена інформація є недостовірною. Наразі щодо позивача діє принцип невинуватості.

Всупереч голослівних тверджень відповідачів, ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та будь-яка інша юридична особа, яка входить до групи компаній «Глобино», ніколи не були у переліку «Міжнародні спонсори війни», яке вело НАЗК, а також у Державному реєстрі санкцій, яке веде РНБО.

Отже, поширена інформація є не лише негативною щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», але й такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною.

Позивач є юридичною особою з позитивною діловою репутацією і поширення неправдивої інформації щодо неправомірних дій з боку відповідачів завдає шкоди особистим немайновим правам позивача, псує його ділову репутацію, впливає на відносини з контрагентами та споживачами, оскільки характеризує як особу, що зневажливо ставиться до закону, до своїх обов`язків та може допустити вчинення незаконних дій у своїй діяльності.

Зокрема, у відео йде пряма дискредитація позивача перед його контрагентами, такими як Епіцентр, Сільпо та WOG, які прямо зазначаються у відео та на території яких відбувається зйомка відео та розповсюдження недостовірної інформації серед споживачів.

Поширення відомостей, що не відповідають дійсності і порушують особисті немайнові права позивача, такі як право на повагу ділової репутації, є порушенням його інформаційного імунітету, гарантованого Конституцією України кожному.

З огляду на те, що будь-яке пов`язування господарської діяльності позивача з рф викликає різку негативну соціальну оцінку та негативний імідж ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» та групи компаній «Глобино» серед населення України, та дає хибне уявлення про господарську діяльність позивача як господарюючого суб`єкта в умовах військового стану в Україні, оскільки рф асоціюється в Україні виключно як країна-агресор після повномасштабного вторгнення рф на територію України.

Зауважує, що в останньому відео від 27 січня 2025 року фактично визнається негативи вплив всіх цих відео на репутацію позивача, що вбачається з тези, що «майже мільйон Глобино витратило на відбілювання своєї репутації». Тобто, відповідачі розуміють негатив наслідки від своєї протиправної діяльності, але все одно продовжують її.

Як вище зазначалось, у відео відповідачі прямо закликають бойкотувати та не купувати продукцію компанії Глобино, що є проявом зловживання правом на інформацію.

Вважає, що розміщення на інтернет ресурсі відповідачами відео мали на меті поширення відповідачем та доведення у такий спосіб до відома необмеженої кількості осіб недостовірної інформації, спрямованої на формування негативної суспільної думки про позивача. Поширена відповідачами інформація є недостовірною, має негативний характер та дискредитує позивача, а також підриває не лише ділову репутацію позивача, а й довіру серед численних споживачів та суспільства в цілому.

Наведена у відео інформація не відповідає дійсності, не підтверджена будь-якими доказами, місить висловлювання негативного характеру щодо позивача, а відтак її поширення призвело до порушення особистих немайнових прав позивача, зокрема, права на недоторканність ділової репутації, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

У березні 2025 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву. Вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів того, що ОСОБА_3 є власником акаунтів @ ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, позивачем не надано доказів, розміщення відповідачами спірної інформації у ТікТок та Фейсбук про спростування якої він просить, оскільки надані позивачем посилання неіснуючі, а з наданих матеріальних доказів неможливо встановити їх приналежність, розташування та інше.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження приналежності ОСОБА_3 до авторства інформації, яка зі слів позивача була опублікована. Позивачем приєднано копію листування, з якого неможливо становити ні учасників листування, ні його контекст.

Також вказує, що відповідно до змісту позовної заяви та описаної позивачем інформації вона є оціночними судженнями, а не твердженням. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

У свою чергу ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» подало відповідь на відзив ОСОБА_3 , в якому зазначає, що дійсно після відкриття провадження у даній справі за дивним збігом обставин всі відео у ТікТок та Фейсбук щодо позивача були видалені з акаунта @ ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак у своєму відзиві відповідач ОСОБА_3 не заперечує, що саме він є власником акаунтів та автором відео, замість цього наголошує, що позивачем не надано доказів на підтвердження цього. Відповідач ОСОБА_3 не заперечує свій зв`язок з іншими відповідачами, а навпаки просить відмовити у задоволенні позовних вимог не лише до себе, а й до інших співвідповідачів.

Вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 жодним чином не пояснює, чому ОСОБА_2 у переписці з представником позивача зазначала його акаунт як власника агенції та автора сценарію, а також як особу, яка разом з оператором мала брати участь під час зйомки відео за участі ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 також не заперечує, що він є автором сценарію, копія якого додана до позовної заяви. Відповідач лише зазначає, що з переписки неможливо встановити ні учасників, не його контекст, однак у переписці чітко зазначено учасників - Taya Panchenko та ОСОБА_7 .

Зазначає, що позивач просить спростувати інформацію, розміщену не лише у ТікТок, але й у Фейсбук . Дійсно, у Фейсбук є однойменна сторінка «Комерційна правда», яка дублює частину відео з ТікТок, однак позивач у своїй позовній заяві взагалі не згадував акаунт Фейсбук . Така обізнаність відповідача додатково доводить його відношення до акаунтів у ТікТок та Фейсбук . А також розповсюдження ним недостовірної інформації щодо позивача.

Також недоречним є посилання відповідача ОСОБА_3 на законодавчі визначення «домен», «власник сайту», оскільки у позивача відсутні позовні вимоги до ТікТок, а лише наявні до відповідачів.

Також зазначає, що наразі в Україні відсутнє спеціальне правове регулювання щодо соцмедійних застосунків, таких як Тік Ток, Фейсбук та Інстаграм, в тому числі законодавче визначення «сторінка», «акаунт», «обліковий запис», «контент», «блогер» тощо. Однак це не звільняє від відповідальності осіб, які використовують соцмедійні застосунки для заподіяння шкоди честі, гідності та порушенні ділової репутації фізичних та юридичних осіб.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену в мережі інтернет ОСОБА_3 в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті www.tiktok.com/ІНФОРМАЦІЯ_2, такого змісту: - «ІНФОРМАЦІЯ_12»; -«ІНФОРМАЦІЯ_38 ».

Визнано недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену в мережі інтернет ОСОБА_2 в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті www.tiktok.com/ІНФОРМАЦІЯ_2, такого змісту: - «ІНФОРМАЦІЯ_12»; -«ІНФОРМАЦІЯ_38 ».

Визнано недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, поширену ОСОБА_1 в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті www.tiktok.com/@ НОМЕР_12 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого змісту: -«ІНФОРМАЦІЯ_38».

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше ніж на п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет, шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті ІНФОРМАЦІЯ_39 у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат».

Зобов`язано ОСОБА_1 невідкладно, але не пізніше ніж на п`ятий день з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», розміщену в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет, шляхом розміщення в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті www.tiktok.com/@ НОМЕР_13 та www.tiktok.сom/ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідних розділах, вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

У липні 2025 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат», в інтересах якого діє адвокат Щербак Євген Миколайович, про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 50 000,00 грн та судові витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 240 000,00 грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн; з ОСОБА_9 користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн; з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду по суті спору, представниця ОСОБА_10 - адвокатка Старовойтова Дарина Андріївна 05 серпня 2025 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про захист ділової репутації.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо оцінки публікацій від 09 січня 2025 року, від 12 січня 2025 року, від 21 січня 2025 року та від 19 грудня 2024 року є сумнівними та перевірити їх неможливо, адже посилання на них не активні (публікації відсутні), встановити особу, яка поширила цю інформацію також неможливо.

Судом першої інстанції не було досліджено аккаунти ІНФОРМАЦІЯ_40 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було оглянуто публікації, в яких нібито поширено інформацію та яку суд зобов`язав спростувати, не було встановлено належність сторінки відповідачу ОСОБА_1 та факт поширення саме нею інформації.

Крім того, «забезпечення вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації щодо ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» не є передбаченим ст. 16 ЦК України способом захисту.

Враховуючи викладене вище, відповідач ОСОБА_1 вважає, що позивач не довів факт поширення нею інформації, факт належності їй аккаунтів в мережі TikTok, обрав спосіб захисту, не передбачений ст. 16 ЦК України, а рішення суду в частині задоволення позову є незаконним та необґрунтованим.

Також апелянтка вважає, що призначивши страву до розгляду в порядку письмового провадження (без повідомлення/ виклику сторін) місцевий суд позбавив відповідачів права надати пояснення, заперечення щодо змісту позовних вимог, звернутися до суду із клопотанням про огляд доказів, призначення експертизи тощо.

Не погодившись із додатковим рішенням суду, представниця ОСОБА_10 - адвокатка Старовойтова Дарина Андріївна 23 вересня 2025 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала, що розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення будо проведено судом без повідомлення/ виклику учасників справи, у зв`язку з цим відповідачі не могли заявити про їх неспівмірність та необґрунтованість.

Крім того, заяву про ухвалення додаткового рішення позивач подав 14 липня 2025 року, тобто з пропуском 5-денного строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, в порушення ст. 83 ЦПК України додані до заяви докази іншим сторонам не направляв, а також не подавав заяв суду про те, що такі докази будуть надані після ухвалення судового рішення та не просив суд поновити йому строк на подання доказів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Старовойтовою Дариною Андріївною на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про захист ділової репутації, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Старовойтовою Дариною Андріївною на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про захист ділової репутації, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

30 вересня 2025 року представник ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» - адвокат Щербак Є.М. подав відзиви на апеляційні скарги, у яких заперечив проти доводів апелянтки вважаючи судові рішення суду першої інстанції законними та обгрунтованими.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представниця апелянтки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 - адвокатка Старовойтова Дарина Андріївна доводи апеляційних скарг підтримала та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» - адвокат Щербак Євген Миколайович заперечив проти доводів апеляційних скарг, з підстав наведених у відзивах.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що поширення інформації про позивача, що включає у себе оспорювану інформацію, здійснено в соцмедійному застосунку ТікТок у мережі Інтернет в акаунтах (каналах) @ ІНФОРМАЦІЯ_3 , авторами є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . При цьому, з наданих позивачем доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , знімалась у відео як акторка згідно із сценарієм, що підтверджено нею у переписці з юристом компанії позивача.

Поряд з цим, відповідно до наданої ОСОБА_2 переписки з представником агенції встановлено, що автором сценарію зазначено відповідача ОСОБА_3 .

При переході за посиланням адрес розміщення публікацій, сторінок з публікаціями не існує.

Натомість, з наданих позивачем доказів встановлено, що у мережі Інтернет, зокрема на сторінці у ІНФОРМАЦІЯ_6 , 07 січня 2025 року було опубліковано інформацію, в якій, зокрема, вказано, що «СБУ провела обшуки на Глобинському м`ясокомбінаті. Під час розслідування з`ясувалося, що ковбасна оболонка, яка імпортується, насправді може бути російського походження. У митних документах вказано іншу країну виробника, але слідство припускає, що це неправда. Як ви думаєте, чи повинні споживачі знати, що компанія співпрацює з рф?». Автором вказаної інформації була ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що інформація щодо проведення СБУ обшуків у низки компаній, в тому числі ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» була у вільному доступі та опубліковувалася в мережі Інтернет різними джерелами. Крім того, з указаної публікації вбачається, що відповідач ОСОБА_2 фактично проаналізувала інформацію, яка була розміщена в інших джерелах масової інформації.

У відео від 15 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_41 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 автор знову ж висказує загальнодоступну інформацію щодо обшуків та зокрема зазначає, що СБУ підозрює ОСОБА_4 у співпраці з російською компанією. Слідство проводиться за підозрою у співпраці з країною-агресором, при цьому, посилаючись на заголовки у ЗМІ.

Висловлювання такого роду інформації суд вважав оціночним судженням та поширенням уже існуючої інформації наявної в засобах масової інформації.

Щодо інформації, поширеної у відео від 23 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_5» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вона стосується висвітленню переписки з представником позивача та жодним чином не зачіпає немайнових прав ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат.

Також у відео від 27 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_35» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 :

«ІНФОРМАЦІЯ_42», інформація вирвана з контексту, тому не можливо встановити були це оціночні судження чи ствердження. Хоча опублікована інформація й містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.

Таким чином, суд вважав, що поширена відповідачами інформація у ТікТок 07 січня 2025 року, 15 січня 2025 року та 23 січня 2025 року, 27 січня 2025 року не порушує особисте немайнове право позивача як юридичної особи, тому така інформація не підлягає спростуванню та визнанню її недостовірною.

Поряд з цим, ІНФОРМАЦІЯ_8 на каналі ІНФОРМАЦІЯ_43 було опубліковано відео з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_44» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 , автором інформації була відповідач ОСОБА_2 , такого змісту:

«- ІНФОРМАЦІЯ_44».

Проаналізувавши вказану публікацію суд дійшов висновку, що автором висловлено твердження, що компанія «Глобино», що виробляє сосиски, співпрацює з рф та зокрема закликано людей не купувати продукцію позивача. Вказане відео було переглянуте 532 користувачами соціальної мережі.

Також у відео від 12 січня 2025 року з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_31» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , автор ОСОБА_2 , висвілює загальнодоступну інформацію щодо обшуків в компанії «Глобино», серед іншого висловлюючи твердження, що ковбасна оболонка компанії має російське походження.

У відео від 21 січня 2025 року з хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_7» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_45, автором ОСОБА_2 зокрема наголошено, що «Глобино» досі закупляє упаковку для сосисок в рф та закликано глядачів не купувати продукцію компаній, які ведуть нечесну діяльність, наприклад, на WOG, де у хот-догах є сосиски Глобино.

У відео від 19 грудня 2024 року з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_46» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_14 /video/ НОМЕР_9 , вже іншим автором - відповідачкою ОСОБА_1 , зазначено: « ІНФОРМАЦІЯ_47», що також не може вважатись оціночним судженням чи висловленням критики щодо ведення позивачем господарської діяльності, а навпаки є висловленням твердження та подано інформацію як беззаперечний факт.

У відео від 19 грудня 2024 з назвою та хештегами «ІНФОРМАЦІЯ_34» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_48 , автор - ОСОБА_1 , стверджує, що торгова марка «Глобино» досі використовує оболонку для своїх сосисок, яка виробляється в країні-агресора.

Таким чином, місцевий суд встановив доведеним, що частково інформація викладена відповідачами в мережі Інтернет, зокрема соцмедійному застосунку ТікТок, є підставою для захисту права на недоторканність ділової репутації позивача, оскільки мала вигляд тверджень щодо господарської діяльності позивача, зокрема співпраці з російською федерацією. Крім того, зазначена інформація була доведена до відома необмеженого кола осіб, які є користувачами мережі Інтернет, зокрема соцмедійного застосунку ТікТок та слідкують за сторінкою ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджує факт поширення інформації, яка оспорюється в справі. Повідомивши оспорювану інформацію в контексті тверджень, відповідачі заявили про вчинення позивачем суспільно небезпечних діянь проти держави Україна, як вже про встановлений та доведений факт, що формує у суспільстві негативне сприйняття компанії позивача, як особи, яка співпрацює з ворогом українського народу - державою-агресором та всупереч інтересам України, чим завдається шкода особистим немайновим правам позивача.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Положенням статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (частина перша статті 91 ЦК України).

Частина перша статті 94 ЦК України визначає, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2023 року по справі №504/4099/16-ц відступила від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 30 вересня 2020 року у справі №373/1890/19, від 30 серпня 2023 року в справі №754/311/23 та зробила висновок про те, що: юридична особа має право на ділову репутацію і таке право по своїй суті не може належати тільки фізичній особі; з метою захисту свого особистого немайнового права, в тому числі права на ділову репутацію, юридична особа може застосовувати як загальні способи захисту (глава 3 ЦК), так і спеціальні способи захисту особистих немайнових прав, які передбачені у главі 20 ЦК, зокрема, вимагати спростування поширеної недостовірної інформації, дати відповідь на цю інформацію тощо; з урахуванням принципу розумності, абзац 3 частини четвертої статті 277 ЦК України потрібно тлумачити в контексті змісту частини першої статті 91 ЦК України та частини першої статті 94 ЦК України.

За загальним правилом, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №381/2767/19, від 20 грудня 2021 року у справі №134/55/19, від 28 червня 2022 року у справі №723/4697/20.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також має право на власне тлумачення справи в тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, наддавши їм іншу оцінку.

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та в такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки й напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена в судовому порядку.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Lingens v. Austria» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».

У пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (рішення ЄСПЛ від 27 лютого 2001 року у справі «Jerusalem v. Austria» № 26958/95, пункт 43).

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки й поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положень статті 10 Конвенції.

Свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не лише «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 6 жовтня 2015 року).

Вирішуючи спір про визнання поширеної інформації недостовірною суд має дотримати баланс необхідності втручання в процес реалізації особою права на свободу вираження поглядів.

Так, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їхню правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У рішенні 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголосив, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей» … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

У справі, яка переглядається місцевий суд частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, правильно виходив із того, що позивачем доведено, що поширена відповідачем ОСОБА_1 інформація у мережі Тік-Ток є твердженнями про факти, а не оціночними судженнями. При цьому така інформація містить конкретні факти й відомості про порушення закону, тобто вона не є власним судженням, а є твердженнями про факти вчинення позивачем конкретних протиправних дій.

Та обставина, що на час розгляду справи аккаунти ІНФОРМАЦІЯ_3 було видалено не спростовує факт поширення в них недостовірної інформації, яка стала відома та була сприйнята невизначеним колом осіб.

Оскільки апелянтка ОСОБА_1 не спростувала належність їй вказаних акаунтів, оглянувши докази фотофіксації сторінок ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також оскаржувані відеоролики, місцевий суд правомірно вважав, що ОСОБА_1 порушила недостовірну та таку, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», інформацію, в соцмедійному застосунку TikTok у мережі Інтернет в акаунті www.tiktok.com/@ НОМЕР_12 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого змісту: -«ІНФОРМАЦІЯ_49» та зобов`язав ОСОБА_1 таку інформацію спростувати.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянтки щодо неправильності обраного судом способу захисту порушеного права позивача керуючись наступними мотивами.

Способи захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України та зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц та інші).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи, що способи захисту цивільних прав, перелічені у ч. 2 ст. 16 ЦК України не є вичерпними, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту порушеного права є ефективним та, на думку апеляційного суду, призведе до відновлення ділової репутації позивача, адже поширена ОСОБА_1 недостовірна та така, що порушує ділову репутацію ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» інформація була поширена у вільний доступ, для її перегляду не вимагалося внесення паролів та/ або кодів, її спростування має відбутися у такий же загально доступний спосіб як і поширення.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянтки про те, що суд порушив її процесуальні права, призначивши справу до розгляду без повідомлення/ виклику сторін.

Частини 3-5 ст. 277 ЦПК України визначають, якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 ухвалу про відкритті провадження у справі та позовну заяву отримала 18 березня 2025 року (т. 1 а.с. 72), однак до ухвалення оскаржуваного рішення заперечень щодо порядку розгляду справи не подала, хоча таке право суд їй роз`яснив у 4 абз. резолютивної частини ухвали про відкриття провадження.

Крім того, частина восьма статті 279 ЦПК України визначає, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Отже, жодних обмежень щодо подання письмових пояснень, заяв по суті справи, клопотань в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами ЦПК України не передбачає, однак як було зазначено вище, апелянтка такі права не реалізувала, а тому з урахуванням принципів змагальності, вона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, а зводяться виключно до незгоди із оскаржуваним судовим рішенням.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог до апелянта ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України у цій частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В той же час, ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 повернуто апелянту, а відповідачка ОСОБА_2 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року не оскаржувала.

Оскільки ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження повноважень діяти в інтересах інших відповідачів, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог заявлених до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи встановлено, що у позовній заяві представник ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» повідомив попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи - 50 000,00 грн, розподіл яких просив здійснити при ухваленні рішення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року в даній справі ухвалено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/ виклику сторін.

Копію рішення суд надіслав до електронного кабінету представника позивача 07 липня 2025 року (т. 1, а.с. 91), а заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу було подано до суду першої інстанції у понеділок 14 липня 2025 року.

Оскільки під час розгляду справи в порядку спрощеного провадження судові дебати не проводяться, справу розглянуто без повідомлення сторін, а останній день на подання доказів визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України припав на суботу, колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу подано у строк.

Проте, приймаючи до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу місцевий суд не врахував висновки Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №626/133/21, що докази понесення витрат на правничу допомогу є складовими заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та до заяви підлягають застосуванню правила статті 183 ЦПК України та відповідні процесуальні наслідки у разі недотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання такої заяви.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені статтею 183 ЦПК України, а саме будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до вимог частини 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Оскільки до заяви ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу не долучено докази надсилання такої заяви та доказів понесення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 , вона не відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України та підлягала поверненню.

У зв`язку з викладеним, місцевий суд безпідставно розглянув та стягнув заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року в частині стягнення з апелянта ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн належить скасувати, а заяву ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Оскільки ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження повноважень діяти в інтересах інших відповідачів, а додаткове рішення суду першої інстанції іншими відповідачами в частині вимог заявлених до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не оскаржувалося, то відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представницею - адвокаткою Старовойтовою Дариною Андріївною на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року в частині позовних вимог до ОСОБА_1 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представницею - адвокаткою Старовойтовою Дариною Андріївною на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року - задовольнити частково.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн - скасувати.

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» - адвоката Щербака Євгена Миколайовича в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2026 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова