Провадження № 2/204/1083/26 р.
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача в режимі відеоконференції ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

15 липня 2025 року ОСОБА_3 було подано зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя.

Представником позивача подано до суду заперечення щодо прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви, оскільки пропущено строки звернення та спір виник з різних правовідносин.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви, оскільки пропущено строку звернення із вказаною заявою. Крім того, вказали, що спір виник з різних правовідносин, оскільки стягнення 3% річних та інфляції, які є предметом цього спору, виникають не на підставі правочину, який відповідач намагається визнати недійсним, а на підставі ст. 625 ЦПК України.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду з первісним позовом, зазначили, що строки звернення до суду із зустрічною заявою не порушено, оскільки відповідач користуватися електронним кабінетом в системі Електронний суд не вміє, а ухвалу про відкриття провадження отримано засобами поштового зв`язку і подано зустрічну позовну заяву в межах строку встановлених ЦПК України.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічну позовну заяву слід повернути, з огляду на наступне.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України).

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме довідки про доставку електронного документа ОСОБА_3 в його електронний кабінет отримав ухвалу суду про відкриття провадження від 18 листопада 2025 року - 20.11.2025 року. Вказаною ухвалою суду визначено, що відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Тобто зустрічну позовну заяву відповідач мав подати в строк до 05 грудня 2025 року.

Відповідач направив зустрічну позовну заяву, засобами поштового зв`язку - 11 грудня 2025 року. Клопотання щодо поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви до суду не подано.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 175/957/19 (провадження № 61-12294св20), Другої судової палати Касаційного цивільного суду к постанові від 21 квітня 2021 року у справі №766/12340/17 (провадження № 61-16756св20).

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Встановлено, що відповідач не звертався з клопотанням про продовження строку на подання зустрічного позову у передбачений строк.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач порушив строки подання зустрічного позову, суд дійшов до висновку про повернення зустрічного позову.

Суд враховує, що повернення зустрічного позову не позбавляє осіб права пред`явити позов у загальному порядку, а тому не є обмеженням доступу до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 185, 188, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання правочинів не дійним повернути позивачу.

Роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду з цим позовом в загальному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова