Провадження № 2/591/2481/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Косар А. І.

розглянув у порядку загального позовного провадження

на стадії судового розгляду

справу №591/10160/25

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Дем`яненко Наталія Петрівна

відповідач Миропільська сільська рада

про визнання права власності за набувальною давністю

учасники судового процесу:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Дем`яненко Н. П.,

секретар судового засідання Хроменко А. О.,

свідок ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 подала до Зарічного районного суду м. Суми позов до Миропільської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Вимоги мотивовано тим, що вона за усним розпорядженням ОСОБА_3 з квітня 2013 року вселилась до будинку номер АДРЕСА_1 , в якому проживає на час подання позову. Позивачу відомо, що в цьому будинку проживала одинока пристаріла мешканка села ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 її доглянула та поховала, тим самим отримала будинок у спадщину. ОСОБА_3 мала інше місце проживання, тому дозволила вселитись в дане господарство, безкоштовно користуватись, володіти та розпоряджатися ним на свій розсуд, а сама виїхала з села в невідомому напрямку. Будинок, в який вселилась позивач, побудований у 1948 році і в цілому був у незадовільному стані, майже у непридатному для проживання, потребував капітального ремонту. З 26.04.2013 спілкування з ОСОБА_3 припинолося і в послідуючому не відновлювалося. Відомо зі слів, що ОСОБА_3 у 2014 р. загинула в дорожньо-транспортній пригоді в селі Велика Берізка Середино Будського (нині Шосткинськогоь) району Сумської області. Інші особи останні 12 років будинком не цікавились, свої права на нього не пред`являли.

Враховуючи, що з 2013 року вона добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаним будинком, утримує його, позивач просила суд визнати за нею право власності на спірний житловий будинок садибного типу на підставістатті 344 ЦК України.

Рух справи

10 вересня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання; витребувано докази.

10 жовтня 2025 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області надійшла інформація зі Спадкового реєстру.

Від Шосткинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла відповідь на ухвалу суду.

24.12.2025 у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача судове засідання відкладено до 15.01.2026. Допитано свідка ОСОБА_2

06.01.2026 засобами електронної пошти представник відповідача в особі секретаря сільської ради Шаркової О. подала заяву про розгляд справи у відсутність представника, щодо позовних вимог не заперечує проти задоволення позову.

На судове засідання 15.01.2026 сторони не з`явились, повідомлені належним чином, подали заяви проь розгляд справи у їх відсутність. Сторона позивача вимоги підтримує і просить позов задовольнити; сторона відповідача не заперечує проти задоволення позову.

Згідно положень частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з наявними повідомленнями про дату, час та місце судового засідання, та з урахуванням клопотань сторін щодо розгляду справи за їх відсутності, судом вирішено провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку відсутності всіх учасників справи.

У справі на стадії ухвалення судового рішення оголошено перерву.

Обставини справи встановлені судом

З початку 2021 року почав діяти новий поділ Сумської області на райони, затверджений Верховною Радою 17 липня 2020 року:Сумський, Конотопський, Шосткинський, Охтирський і Роменський. До новоутвореного Сумського району увійшли території колишніх Сумського, Лебединського, Білопільського та Краснопільського районів.

Так, з 26.04.2013 ОСОБА_1 вселилась до житлового будинку номер сорок сім по АДРЕСА_1 та проживає у вказаному будинку на час розгляду справи судом, що підтверджено довідкою Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області № 640/02-38 від 03.06.2025.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 439157801 від 12.08.2025, відомості про право власності, інші речові права, іпотека, обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

У виконкомі Запсільської сільської ради Краснопільського району 19 грудня 2011 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: село Запсілля Краснопільського району Сумської області.

Від Шосткинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла інформація від 07.11.2025 №31.14/34/868/25/СЛВ, з якої слідує, що відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про державну реєстрацію смерті щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якої було зареєстровано 25.12.2014 виконавчим комітетос Великоберізівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області.

Відповідно до інформаційної довідки № 82927423 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В. І. щодо спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася.

Відповідно до інформаційної довідки № 82927438 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В. І. щодо спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайдено таку інформацію: заповіт у спадковому реєстрі № 52510615 чинний, номер у реєстрі: 42, дата посвідчення:11.10.2011, місце посвідчення і зберігання: Сумська обл., Запсільська сільська рада Краснопільського району.

З довідок Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області № 664/02-38 від 03.06.2025, № 713 від 05.08.2025, № 712 від 05.08.2025, № 665 від 18.06.2025, № 666 від 18.06.2025 слідує інформація про те, що:

Відповідно до рішення Краснопільського райвиконкому Про оформлення прав власності на жилі будинки в сільській місцевості від 19.09.1990 № 178 Запсільського старостинського округу Миропільської сільської ради, по господарського обліку за 2011-2015 роки власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Запсілля.

На час відкриття спадщини була зареєстрована одна.

Від імені ОСОБА_4 виконкомом Запсільської сільської ради були посвідчені заповіти: 03.08.1984 за реєстровим номером 54; від 11.10.2011 за реєстровим номером 42.

За життя ОСОБА_4 рішенням виконкому № 36 Запсільської сільської ради від 20.10.1993 було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,42 га, у тому числі для ведення особистого селянського господарства 0,39 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,03 за адресою: АДРЕСА_1 , але кадастровий номер та межі даної земельної ділянки не встановлювались, державні акти нею отримувались.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на баланс Миропільської сільської ради як безхазяйне майно не взято. ОСОБА_1 з 26.04.2013 фактично користується присадибною ділянкою і сплачує земельний податок.

Аналогічні відомості підтвердив свідок у судовому засіданні.

Крім цього, з Договору №202052849 від 20.10.2014 слідує, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, об`єкт споживача розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу замовних послуг № 305390 від 01.03.2021, абоненту ОСОБА_1 здійснено підключення послуг проводового доступу до Інтернету за адресою: АДРЕСА_1 .

З акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 12 липня 2023 р. слідує, що у присутності ОСОБА_1 як власника об`єкта комісійно обстежувався житловий будинок садибного типу за адресою розташування: АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходив Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Але не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Тобто йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), але не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б із ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Верховного Суду у цій справі наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених вище висновків, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 (провадження № 61-4347св22), від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61-5539св23) та від 27 березня 2024 року у справі № 462/2756/18 (провадження № 61-15779св20).

Отже, під час розгляду справи позивачем зазначено, а відповідачем не спростовано, що з квітня 2013 року позивач проживає у вказаному будинку, добросовісно володіє ним, відкрито та безперервно і користується більше десяти років. З вимогами про те, що вона незаконно ним володіє і користується ніхто до неї не звертався, в тому числі і представники громади.

Станом на 21.07.2025 об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , є житловий будинок садибного типу, реєстраційний номер якого у Реєстрі будівельної діяльності:Т101:1512-2171-5861-6833, який прийнято в експлуатацію, і може стати предметом набуття за набувальною давністю.

На замовлення ОСОБА_1 21.07.2025 ТОВ «КОММЕРСІУМ» виготовлений технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 . У примітці зазначено, що всі будівлі та споруди зведені до 05.08.1992, не потребують дозвільної документації та введення в експлуатацію; реконструкція не проводилась, самочинна реконструкція відсутня. Загальна площа 48,3 кв. м., житлова площа 33,6 кв. м.

У звіті про незалежну оцінку вартості будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 Україна, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ КАСВЯТОЗАРОВ ТА ПАРТНЕРИ 22.07.2025, ринкова вартість цього будинку та господарських будівель становить 66 000.00 грн.

Згідно з чч. 1-2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ч. 4 ст. 206 ЦПК Українивстановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову на підставі статті 344 ЦК.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись стст. 141, 263, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , Паспортні дані ID-картки: Документ НОМЕР_3 , виданий 01 03 2021 Органом:5930, право власності за набувальною давністю на житловий будинок садибного типу (літер А-1 за планом), 1948 року спорудження з прибудовою (літер а за планом), 1948 року спорудження та ганком (літер гн за планом), 1948 року спорудження загальною площею 48.3 кв.м., житловою площею 33.6 кв.м., літню кухню ( літер Б за планом), 1956 року спорудження, навіс (літер В за планом), 2014 року спорудження, навіс (літер Д за планом), 2014 року спорудження, вбиральню (літер Г за планом), 2014 року спорудження, погріб (літер п/г за планом), 1948 року спорудження, літній душ (літер Ж за планом), 2014 року спорудження, сарай (літер 3 за планом), 1956 року спорудження, навіс (літер К за планом), 2014 року спорудження, огорожу №1-5 за планом розташовані за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ;

представник позивача адвокат Дем`яненко Наталія Петрівна ОРДЕР СЕРІЯ ВМ №1058675 від 01.09.2025; адреса робочого місця: вул. Петропавлівська, 68, м. Суми, Сумська область, 40000, Україна;

відповідачМИРОПІЛЬСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА ; місцезнаходження юридичної особи: вул. Сумська, буд. 23. с. Миропілля, Сумський район, Сумська область, 42410; адреса для листування: вул. Рибалка, 2, м. Суми, Сумська область, 40000, Україна.

Суддя А. І. Косар