Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

21 січня 2026 року селище Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за заявою про ухвалення додаткового рішення, поданою представником - адвокатом Андрущенком М.В. в інтересах заявника товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до відповідача ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Романівського районного суду Житомирської області Ковальчука М.В. перебувала цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (справа № 290/1103/25).

14 січня 2026 року відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Романівського районного суду Житомирської області як головуючого у цивільній справі № 290/1103/25 (провадження №2-др/290/4/26) за заявою про ухвалення додаткового рішення, поданою Андрущенком М.В. в інтересах заявника товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до відповідача ОСОБА_1 визначено суддю Ковальчука М.В.

20 січня 2026 року головуючому для розгляду передано матеріали вищезазначеної цивільної справи.

21 січня 2026 року суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В. заявив самовідвід у даній справі.

Заява про самовідвід обґрунтована тим, що відповідно до абзацу 7 пункту 2.15 Засад використання автоматизованої системи документообігу Романівського районного суду Житомирської області , що затверджені рішенням зборів суддів від 03 квітня 2025 року за №1, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли під час тимчасової непрацездатності судді.

З 13 січня 2026 року по 19 січня 2026 року суддя Ковальчук М.В. перебував на лікарняному .

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) , якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

ЄСПЛ також неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета Україна-центр проти України» та ін.)

ЄСПЛ наголосив на тому, що «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись». Тому кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. Існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів, є важливим фактором (справа «Мікаллеф проти Мальти»). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або суду у справі, і створити спробу забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більш того, для забезпечення безсторонності законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів неупередженості і таким чином сприяє довірі суспільства до суду (справа «Межнаріч проти Хорватії»).

Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку №1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у об`єктивного спостерігача не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Мікаллеф проти Мальти», «Межнаріч проти Хорватії»).

Відповідно до статті 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Таким чином, враховуючи те, що будь-яке рішення, яке буде ухвалено судом під головуванням судді Ковальчука М.В. по даній справі, може викликати в учасників справи сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, з метою уникнення таких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Ковальчука М.В. під час розгляду даної справи, останній у відповідності до вимог статті 39 ЦПК України заявляє самовідвід.

Керуючись ст. ст. 14, 36-41, 43, 183, 260-261 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити самовідвід судді Ковальчука М.В. у справі за заявою про ухвалення додаткового рішення, поданою Андрущенком М.В. в інтересах заявника товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до відповідача ОСОБА_1 (справа № 290/1103/25, провадження № 2-др/290/4/26).

Передати матеріали цивільної справи (справа № 290/1103/25, провадження № 2-др/290/4/26) до канцелярії Романівського районного суду Житомирської області для передачі її іншому судді в порядку автоматизованого розподілу згідно статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню на підлягає.

Суддя М. В. Ковальчук