П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Київ

Справа №357/3844/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

за участю секретарів Федорчук Я.С., Липченко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта - 2010»

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Ярмоли О.Я. 14 квітня 2021 року;

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта - 2010»

на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Ярмоли О.Я. 05 травня 2021 року,

апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Ярмоли О.Я. 27 травня 2021 року,

у справі за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта - 2010», Фермерське господарство «Пролісок», Фермерське господарство «Дари Ланів» про визнання незаконним і скасування наказу,

В С Т А Н О В И В

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ПОСП «Сидори» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України за №728/5 від 15 березня 2018 року.

Позов мотивований тим, що впродовж 2013-2016 років позивачем, з метою здійснення господарської діяльності, було укладено договори оренди землі щодо земельних ділянок, розташованих в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та здійснено державну реєстрацію права оренди позивача на земельні ділянки, власниками яких є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . Не зважаючи на те, що усі договори оренди землі були дійсними та ніким не оспорювалися, 28 лютого 2018 року, від імені 28 орендодавців одночасно до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України була подана скарга щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на належні їм земельні ділянки. Скарга була зареєстрована у Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 року за № 6455-33-18.

07 березня 2018 року на засіданні Комісії позивач подав до Міністерства юстиції України письмові пояснення по суті поданої скарги, до яких на підтвердження її необґрунтованості додав копії договорів оренди землі, укладених із вказаними особами, додаткових угод до них, інформаційні довідки з ДРРПНМ, докази про виплату орендної плати.

На засіданнях Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі Комісія) розглянула скаргу, а 07 березня 2018 року сформувала Висновок, в якому рекомендувала Міністерству задовольнити скаргу частково.

15 березня 2018 року, керуючись Висновком Комісії, Міністерство прийняло Наказ №728/5, яким скасувало усі оскаржувані рішення держаних реєстраторів щодо права оренди позивача на земельні ділянки, крім рішення державного реєстратора Рибалко В.М. Прийняття оскаржуваного наказу дало можливість провести державну реєстрацію інших договорів оренди з ТОВ «Еліта -2010» на земельні ділянки, що перебували в оренді позивача.

Позивач вважає, що Комісія здійснила розгляд скарги з низкою порушень норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації №1128 і надала необґрунтований висновок про необхідність задоволення скарги, за наявності правових підстав для відмови у її задоволенні. Прийнятим Наказом №728/5 позивача було незаконно позбавлено права оренди на 27 земельних ділянок.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Ухвалою суду першої інстанції від 29 липня 2020 року провадження у справі було закрито, з підстав порушення правил юрисдикції. /т.7 а.с.242-244/

Постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року ухвала суду першої інстанції від 29 липня 2020 року скасована, справа направлена для продовження розгляду. /т.9 а.с.115-124/

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року позов Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта - 2010», Фермерське господарство «Пролісок», Фермерське господарство «Дари Ланів» про визнання незаконним і скасування наказу - задоволено частково /т.12 а.с.90-110/.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 728/5 від 15 березня 2018 року, в частині розгляду та задоволення колективної скарги щодо рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 березня 2015 року № 20136287, від 25 січня 2015року № 18835630, від 26 січня 2015 року № 18839751, від 26 січня 2015 року № 18841045, від 25 січня 2015 року № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Наталією Іванівною, від 25 січня 2015 року № 18835725, від 25 січня 2015 року № 18835804, від 25 січня 2015 року № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим Олександром Володимировичем, від 30 грудня 2015 року № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною, від 22 грудня 2014 року №18201041, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич Оленою Василівною, від 30 квітня 2014 року № 12799872, від 15 грудня 2014 року № 18003849, від 19 травня 2014 року № 13152734, від 16 квітня 2014 року №12494979, від 12 грудня 2014 року № 17938566, від 25 грудня 2014 року № 18361308, від 12 грудня 2014 року № 17935767, від 15 травня 2014 року № 13078385, від 14 квітня 2014 року № 12419642, від 23 квітня 2014 року № 12615035, від 28 квітня 2014 року № 12721918, від 14 квітня 2014 року № 12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Наталією Василівною, від 14 грудня 2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолетою Миколаївною

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» судові витрати по справі в сумі 1051, 00 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010» щодо відшкодування витрат на правничу допомогу - відмовлено /т. 13 а.с.42-45/.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року суд першої інстанції залишив без розгляду заяву ТОВ «Еліта-2010» про ухвалення додаткового рішення по справі щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, подану 29 квітня 2021 року. /т.13 а.с.47/

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року задоволено заяву ПОСП «Сидори» про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» 30733,11 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позов задоволено частково, то в силу положень ст.137, ч. 1, 2 ст. 141, ЦПК України, з урахуванням заявлених та поданих доказів судових витрат понесених позивачем/правова допомога та судовий збір за подання позивачем апеляційної скарги/ ( 47675,16+11869,06+2102 = 61466,22 грн.), суд вважає, що підлягає до часткового задоволення заява щодо розподілу судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто частково, 50 % , на загальну суму 30733, 11 грн./т. 13 а.с.82-84/

Процесуальні дії вчинені на стадії апеляційного перегляду справи.

Позивачем ПОСП «Сидори» подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року. /т.13 а.с.94-112/.

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційна скарга ПОСП «Сидори» на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року була залишена без руху для усунення виявлених недоліків. /т.13 а.с.245/

Ухвалою апеляційного суду від 15 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПОСП «Сидори» на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року. /т.14 а.с.24/

Ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року призначено до розгляду в судовому засіданні. /т.14 а.с.51/

В доводах апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року позивач вказує, що суд першої інстанції мав би скасувати оскаржуваний наказ також стосовно рішень державних реєстраторів: індексний номер 29472485 від 29 квітня 2016 року, індексний номер 27981514 від 28 січня 2016 року, індексний номер 37101635 від 15 вересня 2017 року, індексний номер 37633471 від 18 жовтня 2017 року, індексний номер 37633000 від 18 жовтня 2017 року.

Зазначає, що суд першої інстанції при перевірці додержання скаржниками встановленого законом строку для звернення зі скаргою на спірні рішення допустив неправильне застосування норм ч.3 ст. 37 Закону України №1952-ІV і проігнорував надані позивачем докази порушення скаржниками строку.

Також зазначає, що суд першої інстанції скасовуючи оскаржуваний наказ в частині скасування тих спірних рішень, які були прийняті до 01 січня 2016 року, з тих мотивів що вони можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, з огляду на предмет спору у даній справі не мав повноважень надавати оцінку законності цих рішень.

Висновок суду першої інстанції про те, що спірні рішення були прийняті із низкою порушень норм законодавства, що регулює порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які Міністерство виявило під час розгляду скарги, не відповідає дійсності і не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до законодавства, що діяло на момент прийняття спірних рішень, під час проведення реєстраційних дій за заявою юридичної особи не вимагалось надання разом з заявою її статуту. Під час прийняття спірних рішень державні реєстратори не мали обов`язку робити запити про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на земельні ділянки.

Висновок комісії та суду першої інстанції про те, що подані для державної реєстрації договори оренди землі, укладені 05 квітня 2015 року, не відповідали вимогам, встановленим законом, не підтверджуються наявним у матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції вийшов за межі предмета спору у цій справі, надавши оцінку наявності у договорах оренди землі, укладених підприємством, істотних умов, визначених у Законі №161-ІХ, що не досліджувалось Міністерством юстиції під час розгляду скарги і не було підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Судом першої інстанції допущено неправильне застосування положень ст. 37 Закону №1952-ІV, залишено поза увагою невідповідність скарги вимогам щодо її оформлення, в тому числі щодо недоведеності скаржниками порушення їх прав внаслідок прийняття державним реєстратором спірних рішень, та не враховано позицію Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №813/369/18.

Також представник позивача зазначає, що на дату звернення з апеляційною скаргою позивач поніс такі судові витрати: 2102,00 грн судовий збір за подачу позовної заяви, 47675, 16 грн витрати на правову допомогу в суді першої інстанції, 2102,00 грн судовий збір за апеляційну скаргу на ухвалу про закриття провадження, 11689, 06 грн витрат на правову за оскарження ухвалу про закриття провадження, 3453,00 грн судовий збір за подання апеляційної скарги та 60320,16 грн витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаних вимог. В іншій частині змінити рішення суду першої інстанції, виклавши мотивувальну частину в іншій редакції з урахуванням доводів їх апеляційної скарги.

Третьою особою ТОВ «Еліта-2010» був поданий відзив на апеляційну скаргу позивача ПОСП «Сидори» на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року, в якому заперечуються наведені в апеляційній скарзі доводи, просять вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення. /т.15 а.с.114-132/

Відповідачем Міністерством юстиції України поданий відзив на апеляційну скаргу позивача ПОСП «Сидори» на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року, проте він не підписаний уповноваженою особою. /т.15 а.с.218-234/

Позивачем ПОСП «Сидори» подана апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції від 27 травня 2021 року. /т.14 а.с.33-42/

Ухвалою апеляційного суду від 29 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПОСП «Сидори» на додаткове рішення суду першої інстанції від 27 травня 2021 року. /т.14 а.с.44/

Ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу ПОСП «Сидори» на додаткове рішення суду першої інстанції від 27 травня 2021 року призначено до розгляду в судовому засіданні. /т.14 а.с.51/

В доводах апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції від 27 травня 2021 року позивач вказує на те, що їх позовні вимоги були задоволені на 85 % , а не на 50 %, тому судом невірно розрахована сума відшкодування судових витрат, стягненню підлягає сума в розмірі 54032,99 грн. Також позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо покладення обов`язку компенсації судових витрат на Міністерство юстиції України та просить стягнути суму судових витрат в рівних частинах з усіх відповідачів.

Відповідачем Міністерством юстиції України подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року. /т. 13 а.с.122-132/

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційна скарга Міністерства юстиції України на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року була залишена без руху для усунення виявлених недоліків. /т.13 а.с.247/

Ухвалою апеляційного суду від 13 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року. /т.14 а.с.65/

Ухвалою апеляційного суду від 02 вересня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року призначено до розгляду в судовому засіданні. /т.14 а.с.187/

Апеляційна скарга відповідача Міністерства юстиції України мотивована тим, що Міністерство юстиції України не погоджується із позицією суду в частині відсутності в Комісії повноважень розгляду скарг - фізичних осіб відповідачів по справі в зв`язку із вчиненням оскаржуваної реєстраційної дії до створення Комісії, та вказує, що вказане питання є процесуальним, тобто процедурним, а за аналогією закону (ч.3 ст.3 ЦПК України) провадження здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, на відміну від вирішення питань, що стосуються матеріального права.

На підставі викладеного, просить скасувати судове рішення в частині визнання недійсним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 728/5 від 15 березня 2018 року, та ухвалити нове рішення яким у позові Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» в частині скасування наказу та визнання його недійсним відмовити в повному обсязі.

Позивачем ПОСП «Сидори» поданий відзив на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України, в якому заперечуються наведені а апеляційній скарзі доводи, просять вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення. /т.14 а.с.76-84/

Відповідачем ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Миколюка М.Д. подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року. /т.13 а.с.137-153/

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року була залишена без руху для усунення виявлених недоліків. /т.13 а.с.235/

Ухвалою апеляційного суду від 13 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року. /т.14 а.с.62/

Ухвалою апеляційного суду від 02 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року призначено до розгляду в судовому засіданні. /т.14 а.с.187/

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року мотивована тим, що Міністерство юстиції як головний орган виконавчої влади, на який покладається забезпечення державної політики у сфері державної реєстрації речових прав, у тому числі щодо захисту та гарантії таких прав, під час розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів має повноваження на скасування протиправних рішень про державну реєстрацію прав, які були прийняті до 01 січня 2016 року. Встановлений у ст. 58 Конституції України принцип підлягав врахуванню та був врахований Комісією під час дослідження реєстраційних дій вчинених до 01 січня 2016 року. Як слідує із висновку Комісії, останньої було враховано норми законодавства України, яке діяло під час вчинення реєстраційних дій, які були скасовані.

Враховуючи вищенаведене та дату звернення скаржників до Комісії, яка мала відповідні повноваження щодо розгляду відповідних скарг, а також повноваження Міністерства юстиції, вважає, що на час звернення відповідачів зі скаргою та її розгляду Мінюстом Закон №1952-IV та Порядок № 1128 були чинними, а тому у Міністерства юстиції були правові підстави для розгляду скарги.

Крім того, чому громадянин мав обирати судовий порядок захисту своїх прав і сплачувати за це судовий збір, якщо існував адміністративний порядок оскарження рішення державного реєстратора без обов`язкових платежів і швидший у часі. Тому відповідач ОСОБА_1 і обрав адміністративний порядок захисту своїх прав, а державний орган виходячи з дискреційних повноважень прийняв скаргу до розгляду чим поновив терміни звернення. Оскарження поновлення строків звернення зі скаргою законодавством не передбачено, оскільки це дискреційні повноваження державного органу, а суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні фактично аналізує знав громадянин про порушення його прав на час звернення, чи дізнався раніше, чим втручається в дискреційні повноваження Міністерства юстиції. Навіть якщо провести аналогію з ЦПК України, то поновлення строку звернення до суду не оскаржується. Таким чином, прийняття до розгляду колективної скарги свідчить про поновлення строку на таке звернення і таке поновлення не оскаржується.

Зазначає, що скасування рішення державного реєстратора відбулося не з формальних, а об`єктивних підстав, обставини яких відображені у висновку комісії та інших доказах поданих до матеріалів справи.

Також зазначає, що орієнтовно витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції будуть становити 5000, 00 грн, в тому числі підготовка та подання апеляційної скарги 4000,00 грн, представництво інтересів апелянта в суді 1000,00 грн. Докази витрат на правничу допомогу буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПОСП «Сидори» та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ПОСП «Сидори» відмовити у повному обсязі, іншу частину рішення залишити без змін.

Позивачем ПОСП «Сидори» поданий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому заперечуються наведені в апеляційній скарзі доводи, просять вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення. /т.14 а.с.76-84/

Третьою особою ТОВ «Еліта-2010» подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року та на додаткове рішення суду першої інстанції від 05 травня 2021 року. /т. 13 а.с.169-191/

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційна скарга ТОВ «Еліта-2010» була залишена без руху для усунення виявлених недоліків. /т.13 а.с.239/

Ухвалою апеляційного суду від 15 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Еліта-2010» на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року та на додаткове рішення суду першої інстанції від 05 травня 2021 року. /т.14 а.с.21/

Призначення цієї скарги до розгляду було проведено ухвалою апеляційного суду від 07 грудня 2023 року. /т.19 а.с.90-91/

Апеляційна скарга ТОВ «Еліта-2010» на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року мотивована тим, що Міністерство юстиції, як головний орган виконавчої влади, на який покладається забезпечення державної політики у сфері державної реєстрації речових прав, у тому числі щодо захисту та гарантії таких прав, під час розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів має повноваження на скасування протиправних рішень про державну реєстрацію прав, які були прийняті до 01 січня 2016 року. А встановлений у ст. 58 Конституції України принцип підлягав врахуванню та був врахований Комісією під час дослідження реєстраційних дій вчинених до 01 січня 2016 року. Як слідує із висновку Комісії, останньою було враховано норми законодавства України, яке діяло під час вчинення реєстраційних дій, які були скасовані.

Враховуючи вищенаведене та дату звернення скаржників до Комісії, яка мала відповідні повноваження щодо розгляду відповідних скарг, а також повноваження Мін'юсту, вважають, що на час звернення Відповідачів (скаржників) зі скаргою та її розгляду Мінюстом Закон №1952-IV та Порядок № 1128 були чинними, а тому у Мін`юсту були правові підстави для розгляду скарги.

В частині оскарження додаткового рішення суду першої інстанції від 05 травня 2021 року представник ТОВ «Еліта-2010» вказує на те, що відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ «Еліта-2010» у відшкодуванні витрат на правничу правову допомогу, суд виходив з того, що клопотання про ухвалення додаткового рішення не було направлено іншим учасникам справи, а також зазначив, що у платіжному дорученні №1400 від 15 вересня 2020 року зазначено призначення платежу як «оплата за юридичні послуги згідно Договору № 27/07-ДН-АО від 27.07.2020», що не слугує належним підтвердженням того, що така оплата здійснювалася саме за заявкою № 1 -ДН за надання юридичних послуг від 10 вересня 2020 року за Договором про надання правничої допомоги № 27/07-ДН-АО від 27 липня 2020 року, та/або актом № 1-ДН приймання юридичних послуг від 15 вересня 2020 року, та/або рахунком на оплату № 1 від 15 вересня 2020 року. Однак, з наведеними твердженнями представник не погоджується, та вказує, що клопотання про ухвалення додаткового рішення подавалося не на стадії виконання судового рішення, клопотання не є заявою по суті, а тому згідно ст. ст. 270, 182, 183 ЦПК України не підлягало направленню іншим учасникам справи. Висновки суду щодо цього є помилковими.

Також судом не було взято до уваги пояснення про виконані роботи наведені у клопотанні на виконання ч. 3 ст. 137 ЦПК України. А також звертає увагу на те, що докази, які було долучено до клопотання були наявні у інших учасників справи, оскільки вони вже долучалися до матеріалів справи під час подання відзиву на апеляційну скаргу щодо скасування ухвалу про закриття провадження у справі. У зв`язку з цим, вважаємо, що суд прийняв додаткове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу без урахування усіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів та положень ч. 9 ст. 83 ЦПК України.

Відтак, на думку представника ТОВ «Еліта-2010» додаткове судове рішення від 05 травня 2021 року про відмову у відшкодуванні додаткових витрат на правничу правову допомогу підлягає скасуванню.

Представник також зазначає, що ТОВ «Еліта-2010» очікує понести судові витрати на правничу допомогу у розмірі 49980,00 грн. Належним чином посвідчені докази щодо надання послуг та їх оплату у визначеному розмірі будуть надані суду додатково.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог ПОСП «Сидори», та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ПОСП «Сидори» відмовити у повному обсязі, іншу частину рішення залишити без змін. Скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Позивачем ПОСП «Сидори» поданий відзив на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України, в якому заперечуються наведені а апеляційній скарзі доводи, просять вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення. /т.14 а.с.76-84/

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року також була подана відповідачем ОСОБА_24 , в особі представника - адвоката Миколюка М.Д. /т.13 а.с.156-166/

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_24 була залишена без руху для усунення виявлених недоліків. /т.13 а.с.237/

Ухвалою апеляційного суду від 31 серпня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_24 визнана неподаною та повернута. /т.14 а.с.181/

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року також була подана третьою особою ФГ «Дари Ланів», в особі представника - адвоката Косяк В.М.. /т.13 а.с.193-210/

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційна скарга ФГ «Дари Ланів» була залишена без руху для усунення виявлених недоліків. /т.13 а.с.241/

Ухвалою апеляційного суду від 31 серпня 2021 року апеляційна скарга ФГ «Дари Ланів» визнана неподаною та повернута. /т.14 а.с.183/

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року також була подана третьою особою ФГ «Пролісок», в особі представника - адвоката Косяк В.М.. /т.13 а.с.215-226/

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційна скарга ФГ «Пролісок» була залишена без руху для усунення виявлених недоліків. /т.13 а.с.243/

Ухвалою апеляційного суду від 31 серпня 2021 року апеляційна скарга ФГ «Пролісок» визнана неподаною та повернута. /т.14 а.с.185/

Ухвалою апеляційного суд від 07 жовтня 2021 року було зупинено провадження у справі до вступу у справу спадкоємців відповідача ОСОБА_25 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . /т.15 а.с.210-215/

Ухвалою апеляційного суд від 08 червня 2022 року було поновлено провадження у справі. /т.16 а.с.15-16/

Ухвалою апеляційного суд від 18 серпня 2022 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_25 - ОСОБА_10 . /т.16 а.с.120-122/

Ухвалою апеляційного суд від 01 листопада 2022 року було зупинено провадження у справі до припинення контрактів добровольців територіальної оборони ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 у складі добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_2 та припинення перебування ОСОБА_26 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . /т.16 а.с.198-202/

Постановою Верховного Суду від 16 серпня 2023 року ухвалу апеляційного суду від 01 листопада 2022 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. /т.18 а.с.229-235/

30 листопада 2023 року здійснений повторний автоматизований розподіл справи та визначений новий склад суду. /т.19 а.с.88-89/

Ухвалою апеляційного суду від 07 грудня 2023 року призначено до розгляду справу за апеляційними скаргами поданими ПОСП «Сидори», ОСОБА_1 , Міністерством юстиції України, ТОВ «Еліта-2010» у відкритому судовому засіданні. /т.19 а.с.90-91/

Ухвалою апеляційного суду від 29 серпня 2024 року було зупинено провадження у справідо вступу правонаступників відповідача ОСОБА_17 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . /т.20 а.с.55-57/

21 квітня 2025 року до апеляційного суду надійшли дані про спадкоємців ОСОБА_17 - ОСОБА_16 та ОСОБА_27 ./т.20 а.с.90-98/

Ухвалою апеляційного суду від 23 квітня 2025 року було поновлено провадження у справі. /т.20 а.с.101-102/

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 10 вересня 2025 року було залучено його правонаступників ОСОБА_17 /т.20 а.с.182/

В судовому засіданні представник позивача - Тетеря С.І. підтримала подану ними апеляційну скаргу з підстав викладених у них, проти апеляційних скарг відповідачів та третьої особи ТОВ «Еліта-2010» заперечувала. Після оголошення перерви в судове засідання не з`явилась, про час та місце продовження розгляду справи була повідомлена в приміщенні суду під розписку, причини неявки суду не повідомила, тому колегія суддів вважала за можливе завершити розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Міністерства юстиції України - Семенченко Я.А. заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача, підтримала доводи поданої ними апеляційної скарги та апеляційних скарг поданих відповідачем ОСОБА_1 та третьою особою ТОВ «Еліта-2010». Просила про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Миколюк М.Д. заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, підтримав доводи поданої ними апеляційної скарги та апеляційних скарг поданих відповідачем Міністерство юстиції України та третьою особою ТОВ «Еліта -2010». Просила про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду повідомлялись в порядку визначеному процесуальним законом, причини неявки суду не повідомили.

Тому, керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності вказаних вище осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Встановлені судами обставини

Позивачем, протягом 2014-2017 років були подані на реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договори про право оренди ПОСП «Сидори» на земельні ділянки з кадастровими номерами:

1) :04:005:0044 за Договором оренди земельної ділянки № б/н від 16.12.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_2 /державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журов О.В. /далі також- «Державний реєстратор області Журов О.В., індексний номер 18835725 від 25.01.2015 14:38:59/ ;

2) :04:005:0045 за Договором оренди земельної ділянки № б/н від 16.12.2014 року, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_2 /державний реєстратор Журов О.В., індексний номер 188357 від 25.01.2015 15:39:54/;

3) :04:008:0005 за Договором оренди землі №34 від 07.08.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_3 /Державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. (далі «державний реєстратор області Юхно О.В.), індексний номер 12799872 від 30.04.2014 18:06:07/;

4) :04:002:0010 за Договором оренди землі № б/н від 24.04.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_4 /державний реєстратор Юхно Н.В/, індексний номер 12799872 від 15.02.2014 15:31:09/;

5) :04:010:026 (1/3) частки за Договором оренди землі № б/н від 30.03.2016, укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_5 /державний реєстратор Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 29472485 від 29.04.2016 09:50:40/ (дані про перенесення відсутні) /т.2 а.с.28-31/;

6) :04:010:026 (2/3) частки за Договором оренди землі № б/н від 10.02.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_5 /державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімська Н.І. (далі- Державний реєстратор області Бурімська Н.І.), індексний номер 20136287від 19.03.2015 17:08:27/;

7) :04:010:0032 за Договором оренди землі № 37 від 09.09.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_6 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 13152734 від 19.05.2014 20:33:06/;

8) :04:013:0021 за Договором оренди землі № 27 від 02.08.2013, укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_28 (після зміни прізвища»- ОСОБА_28 ) /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12494979 від 16.04.2014 19:12:43/;

9) :04:010:0089 за Договором оренди землі № 40 від 08.08.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_8 /державний реєстратор Журов О.В., індексний номер 18835672 від 25.01.2015 14:07:26/;

10) :04:002:0034 за Договором оренди землі № б/н від 12.09.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_9 /державний реєстратор Юхно Н.В, індексний номер 17938566 від 12.12.2014 11:19:14/;

11) :04:006:0050 за Договором оренди землі № б/н від 03.06.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_10 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 17935767від 12.12.2014 10:43:02/;

12) :04:006:0003 за Договором оренди землі № б/н від 03.06.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_10 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 18361308 від 25.12.2014 21:35:36/;

13) :04:006:0002 за Договором оренди землі № б/н від 03.06.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_10 /державний реєстратор Бурімська Н.І., індексний номер 18835630 від 25.01.2015 13:39:18/;

14) :04:011:0036 за договором оренди землі № б/н від 11.12.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_1 /державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М., індексний номер 27981514 від 28.01.2016 17:16:15/ (дані про перенесення запису відсутні) /т.2 а.с.53-56/ ;

15) :04:002:0038 за Договором оренди землі № б/н від 23.01.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_30 /державний реєстратор Білоцерківської районної нотаріальної контори Карпусь І.О. ( далі- «Державний реєстратор Карпусь І.О.»), індексний номер 37633000 від 18.10.2017 17:50:04/ (дані про перенесення наявні нові власники з 18.10.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 реєстрація оренди ПОСП «Сидори» з 22.01.2015 )/т.2 а.с.98-102/;

16) :04:005:0053 за Договором оренди землі № б/н від 21.05.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_31 /державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко В.М. ( далі- « Державний реєстратор Рибалко В.М.»), індексний номер 27057105 від 14.12.2015 12:52:01/;

17) :04:011:0031 за Договором оренди землі № 7 від 05.08.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_32 /державний реєстратор Бурімська Н.І.; індексний номер 18839751 від 26.01.2015 10:18:08/;

18) :04:011:0032 за Договором оренди землі № 5 від 05.08.2013, що укладений між ПОСП «Сидори`та ОСОБА_15 /державний реєстратор Бурімська Н.І., індексний номер 18841045 від 26.01.2015 10:41:15/;

19) :04:011:0010 за Договором оренди землі № б/н від 30.07.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_17 , ОСОБА_16 /державний реєстратор Матушевич О.В., індексний номер 18201041 від 22.12.2014 12:56:10/;

20) :04:011:0009 за Договором оренди землі № 138 від 18.03.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_17 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 130783185 від 15.05.2014 19:12:53/;

21) :04:010:0002 за Договором оренди землі № б/н від 08.10.2014», що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_18 /державний реєстратор Бурімська Н.І., реквізити рішення: індексний номер 18835741 від 25.01.2015 14:48:55/;

22) :04:005:0052 за Договором оренди землі № 161 від 23.09.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_19 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12419642 від 14.04.2014 17:20:02/;

23) :04:005:0025 за Договором оренди землі № б/н від 11.11.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_20 /державний реєстратор Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 27745737 від 30.12.2015 10:19:41/;

24) :04:010:0037 за Договором оренди землі № 15 від 15.10.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_33 /державний реєстратор Карпусь І.О., індексний номер 37101635 від 15.09.2017 13:52:59/ (дані про перенесення наявні нові власники з 15.09.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , реєстрація оренди ПОСП «Сидори» з 22.04.2014. /т.2 а.с.76-79/;

25) :04:010:0006 за Договором оренди землі № 162 від 16.08.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_23 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12615035 від 23.04.2014 14:48:49/;

26) :04:011:0005 за Договором оренди землі № 153 від 16.08.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_24 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12721918 від 28.04.2014 15:03:23/;

27) :04:005:0046 за Договором оренди землі № 149 від 20.12.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_25 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12422692 від 14.04.2014 20:12:18/;

28) :04:006:0030 за Договором оренди землі № б/н від 30.11.2015, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_26 /державний реєстратор Рибалко В.М., індексний номер 27047111 від 14.12.2015 10:41:57/;

29) :04:002:0012 за Договором оренди землі № б/н від 23.01.2014 року, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_34 /державний реєстратор Карпусь І.О., індексний номер 37633471 від 18.10.2017 18:14:17/ (дані про перенесення наявні нові власники з 18.10.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , реєстрація оренди ПОСП «Сидори» з 20.05.2014 )/т.2 а.с.93-97/.

Матеріали справи мітять копії всіх укладених договорів та Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведення державної реєстрації права оренди ПОСП «Сидори». /т.1 а.с.18 - т.2 а.с.105, т.6 а.с.210-251, т. 7 а.с.62-111/

Також матеріали справи містять копії видаткових касових ордерів та відомостей про здійснення ПОСП «Сидори» оплати за вказаними договорами у 2017 році. /т.2 а.с.115-144, т.7 а.с.128-150/

28 лютого 2018 року до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України було подано власниками земельних ділянок колективну скаргу про проведення перевірки правомірності реєстраційних рішень прийнятих державними реєстраторами та з вимогою скасувати відповідні незаконні рішення (дії) державних реєстраторів про реєстрацію права оренди на земельні ділянки за ПОСП «Сидори». /т.1 а.с.145-153, т. 6 а.с.1-17/

Як слідує зі змісту скарги, скаржникам не було відомо про зареєстроване право оренди за ПОСП «Сидори», та скаржники, як власники земельних ділянок, ніколи не укладали договори оренди щодо своїх земельних ділянок, випадково дізналися про зареєстровані договори оренди, а тому державними реєстраторами були порушені їхні майнові права та інтереси внаслідок проведення безпідставний реєстраційних дій. З тексту скарги слідує, що скаржники просили провести перевірку правомірності відповідних оскаржуваних рішень, прийнятих державними реєстраторами та просили скасувати рішення про реєстрацію права оренди позивача.

07 березня 2018 року адвокатом скаржників було надано до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України додаткові письмові пояснення позиції скаржників. /т.6 а.с.185-192/

Представником ПОСП «Сидори» 07 березня 2018 року було направлено до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України письмові пояснення, в яких заперечував проти доводів скарги, вказував на пропуск строку звернення зі скаргою, обізнаність скаржників, оскільки ними були підписані договори, отримувалась орендна плата та ПОСП «Сидори» відкрито користувалось цими землями, просив відмовити у задоволенні скарги. У додатку до пояснень були надані укладені договори оренди, дані про здійснення орденної плати. /т.1 а.с.154-162, т. 6 а.с.193 -209/

Відповідно до Висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України від 07 березня 2018 року, було розглянуто колективну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і інших та встановлено обставини, які слугували підставами для часткового задоволення скарги. /т.2 а.с.163-168, т.5 а.с.203-214/

Комісія прийшла до висновку, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, окрім Рішення № 2705710 прийняті з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації прав. Вказано, що до договорів укладених у 2013-2014 роках не додано документів, які посвідчували право власності на земельні ділянки, статуту ПОСП «Сидори», витягів з Державного земельного кадастру. До договорів укладених у 2015-2016 роках не додано статуту ПОСП «Сидори», витягів з Державного земельного кадастру.

Як слідує з Висновку Комісії, - у відповідності до частин другої, п`ятої статті 26, підпункту «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації вирішила : задовольнити колективну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших від 27 лютого 2018 року, частково, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- від 19 березня 2015 року № 20136287, від 25 січня 2015 року № 18835630, від 26 січня 2015 року № 18839751, від 26 січня 2015 року № 18841045, від 25 січня 2015 року № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Наталією Іванівною;

- від 25 січня 2015 № 18835725, від 25 січня 2015 року № 18835804, від 25.01.2015 № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим Олександром Володимировичем,

- від 30 грудня 2015 № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною,

- від 22 грудня 2014 №18201041 прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич Оленою Василівною,

- від 30 квітня 2014 року № 12799872, від 15 грудня 2014 року № 18003849, від 19 травня 2014 року № 13152734, від 16 квітня 2014 року №12494979, від 12 грудня 2014 року № 17938566, від 25 грудня 2014 року № 18361308, від 12 грудня 2014 року №17935767, від 15 травня 2014 року № 13078385, від 14 квітня 2014 року № 12419642, від 23 квітня 2014 року № 12615035, від 28 квітня 2014 року № 12721918, від 14 квітня 2014 року №12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Наталією Василівною,

- від 28 січня 2016 року № 27981514, прийняте державним реєстратором Головного Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набоком Віталієм Миколайовичем,

- від 29 квітня 2014 року № 29472485, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною,

- від 14 грудня 2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолетою Миколаївною,

- від 15 вересня 2017 року № 37101635, від 18 жовтня 2017 року №37633471, від 18 жовтня 2017 року № 37633000, прийняті державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Карпусь Інною Олександрівною,

- внести до Державного реєстру речових на нерухоме майно записи про скасування записів про інше речове право (право оренди внесених на підставі цих рішень.

З урахуванням вищенаведеного Висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, за результатами розгляду колективної скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших від 28.02.2018 року, Міністерство юстиції України винесло Наказ №728/5 від 15 березня 2018 року про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- від 19 березня 2015 року № 20136287, від 25 січня 2015 року № 18835630, від 26 січня 2015 року № 18839751, від 26 січня 2015 року № 18841045, від 25 січня 2015 року № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Наталією Іванівною;

- від 25 січня 2015 № 18835725, від 25 січня 2015 року № 18835804, від 25.01.2015 № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим Олександром Володимировичем,

- від 30 грудня 2015 № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною,

- від 22 грудня 2014 №18201041 прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич Оленою Василівною,

- від 30 квітня 2014 року № 12799872, від 15 грудня 2014 року № 18003849, від 19 травня 2014 року № 13152734, від 16 квітня 2014 року №12494979, від 12 грудня 2014 року № 17938566, від 25 грудня 2014 року № 18361308, від 12 грудня 2014 року № 17935767, від 15 травня 2014 року № 13078385, від 14 квітня 2014 року № 12419642, від 23 квітня 2014 року № 12615035, від 28 квітня 2014 року № 12721918, від 14 квітня 2014 року № 12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Наталією Василівною,

- від 28 січня 2016 року № 27981514, прийняте державним реєстратором Головного Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набоком Віталієм Миколайовичем,

- від 29 квітня 2014 року № 29472485, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною,

- від 14 грудня 2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолетою Миколаївною,

- від 15 вересня 2017 року № 37101635, від 18 жовтня 2017 року №37633471, від 18 жовтня 2017 року № 37633000, прийняті державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Карпусь Інною Олександрівною,

Цим же Наказом №728/5 було вирішено внести до Державного реєстру речових на нерухоме майно записи про скасування записів про інше речове право (право оренди), внесених на підставі вищевказаний рішень. /т.2 а.с.169, т.5 а.с.201-202/

Сторонами у справі визнано, що Наказ №728/5 було виконано та були внесені записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування записів про інше речове право (право оренди), внесених на підставі рішень, незаконність (неправомірність) яких була встановлена Міністерством під час їх перевірки.

Матеріали справи містять дані, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:008:0005, :04:002:0010, :04:010:0026, :04:010:0032, :04:010:0089, :04:013:0021, :04:006:0050, :04:002:0038, :04:002:0012, :04:011:0032, :04:011:0010, :04:011:0009, :04:010:0002, :04:005:0052, :04:010:0037, :04:010:0006, :04:011:0005, :04:005:0046, :04:005:0025, :04:006:0030, :04:005:0044, :04:006:0003, були поділені, новоутвореним земельним ділянкам присвоєні нові кадастрові номери та вони були передані власниками у оренду ФГ «Пролісок» /т.3 а.с.4-121/

В матеріалах справи наявна копія Висновку науково-правової експертизи щодо правовідносин у сфері державної реєстрації речових прав в Україні, виконаний Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького 04 вересня 2018 року на звернення адвоката Поліщука В.В., в якому вказується на те, що Міністерство юстиції як головний орган виконавчої влади, на який покладається забезпечення державної політики у сфері державної реєстрації речових прав, у тому числі щодо захисту та гарантії таких прав, під час розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів має повноваження на скасування протиправних рішень про державну реєстрацію прав, які були прийняті до 01 листопада 2016 року, оскільки законодавством України не встановлено будь-яких обмежень у повноваженнях Міністерства юстиції щодо скасування незаконних реєстраційних рішень, дій чи бездіяльності державних реєстраторів. Разом з тим, при скасуванні таких рішень та розгляді (перевірці)скарг на дії або бездіяльність державних реєстраторів у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції має дотримуватися положень Конституції України щодо зворотної сили закону у часі та застосовувати відповідне законодавство, яке діяло на час вчинення реєстраційної дії. /т.4 а.с.1-10/

Матеріали справи містять копії висновків експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, проведених на підставі ухвал суду в інших цивільних справах, згідно з якими

- від імені ОСОБА_15 у договорі оренди землі № 5 від 05 серпня 2013 року та у акті приймання-передачі земельної ділянки виконано ОСОБА_15 (висновок № СЕ-19/11120/44107 від 14 грудня 2020 року) /т.10 а.с.3-7/

- від імені ОСОБА_23 у договорі оренди землі № 5 від 05 серпня 2013 року та у акті приймання-передачі земельної ділянки виконано ОСОБА_23 (висновок № СЕ-19/11120/44601 від 11 листопада 2020 року). /т.10 а.с.7-12/

ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_16 , ОСОБА_28 , в 2016 році зверталися до Білоцерківського міськрайонного суду з позовами про скасування державної реєстрації договорів оренди де орендарем є ПОСП «Сидори». Наведені обставини підтверджені копіями судових рішень як першої так і апеляційної, касаційної інстанцій якими відмовлено у задоволені заявлених позовних вимог. /т. 2 а.с.185-214/

Матеріли справи містять копію постанови Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 357/8242/19, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 12 травня 2022 року. Предметом даного розгляду були позовні вимоги ПОСП «Сидори» до ОСОБА_1 , ФГ «Пролісок», ФГ «Дари Ланів», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок та припинення права оренди, витребування земельних ділянок із незаконного володіння та користування, внесення змін до договору оренди землі, які були залишені без задоволення рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року, з яким погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій. /т. 16 а.с.183-196/

Позиція апеляційного суду.

Щодо суб`єктного складу учасників справи.

За принципом диспозитивності визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, а суд у господарському чи цивільному судочинстві не вправі з власної ініціативи залучати іншого відповідача /співвідповідача до участі у справі.

Водночас установлення належності відповідачів є обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (тобто ex officio), та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово (постанови від 19 червня 2019 року у справі № 802/385/18-а, від 12 лютого 2020 року у справі № 1840/3241/18 та від 17 лютого 2021 у справі № 821/669/17) доходила висновку про те, що спір про скасування наказу Мін'юсту, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою було зареєстровано аналогічне право щодо тих же земельних ділянок. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Реєстрі. Участь Мін`юсту та державного реєстратора як співвідповідачів (якщо позивач чи третя особа вважають їх винними у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Схожі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала і в постанові від 27 листопада 2019 року у справі №815/1915/18.

У постанові від 03 вересня 2025 року у справі № 910/2546/22 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що беручи до уваги, що у вказаному вище спорі вирішуватиметься юридична доля майнових прав та інтересів ТОВ «Агро-Лан», а також виходячи з правової природи спірних відносин, саме до цієї особи мають бути звернуті матеріально-правові вимоги позивачів, які здатні ефективно захистити порушені, на їх думку, права оренди та суборенди земельних ділянок, про що йтиметься в наступному розділі цієї постанови. Натомість Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивачів відсутній спір про речові права на земельні ділянки.

З наведених обставин справи вбачається, що у позові відповідачем було визначено Міністерство юстиції України, а власники земельних ділянок - фізичні особи були визначені третіми особами. Проте ухвалою суду першої інстанції від 21 січня 2021 року було задоволено клопотання позивача та, залучено в справу в якості співвідповідачів, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 /т. 10 а.с.128-130/

А отже визначений судом першої інстанції склад учасників справи відповідає характеру спірних правовідносин, позивачем є особа - орендар за договорами оренди рішення про реєстрацію якої було скасованого наказом Міністерства юстиції України, а відповідачами є Міністерство юстиції України та власники земельних ділянок, якими була подана скарга та в інтересах яких був виданий оскаржуваний наказ. Крім цього в якості третіх осіб залучені особи юридичні особи, з якими були в подальшому, після видання оскаржуваного наказу, укладені договори оренди та вчинені відповідні реєстрації дії, тобто відновлення реєстраційних відносно позивача може вплинути на їх права та обов`язки.

Також з огляду на склад учасників справи та характеру спірних правовідносин, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо повноважень Міністерства юстиції України у частині скасування рішень про державну реєстрацію прав, вчинених до 01 січня 2016 року.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Відповідні зміни набрали чинності з 01 січня 2016 року.

У зв'язку із законодавчими змінами Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запроваджено дворівневу процедуру оскарження рішень суб`єктів реєстрації. Зокрема, законодавець надав додаткову можливість оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних реєстраторів при реєстрації нерухомого майна шляхом подання скарги до органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції від 01 січня 2016 року) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з частиною другою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Порядком № 1128 визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерством та його територіальними органами відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Разом із тим, до набрання чинності відповідних змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» законодавством було передбачено право особи оскаржити дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця до суду.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 826/4906/17 зроблено висновок про те, що повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1128 Міністерство юстиції України отримало з 01 січня 2016 року, а порядок реалізації таких повноважень визначено з 01 січня 2016 року. Тобто, до 01 січня 2016 року повноваженнями розглядати скарги на дії державних реєстраторів були наділені виключно суди.

Аналогічна правова позиція щодо недопущення застосування положень законодавства, які розширюють повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації до дій (правовідносин), що здійснені до набрання чинності відповідних змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», викладена у постановах Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 357/9440/20, від 19 червня 2018 року у справі № 826/12868/16,від 06 лютого 2019 року у справі № 826/4906/17, від 02 грудня 2021 року у справі №160/1258/19.

Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 357/6114/20 вказав на те, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 10 лютого 2009 року у справі «Йордачі проти Молдови» («Iordachi and Others v. Moldova», заява №25198/02) резюмовано про те, що суд загалом вимагає того, щоб владна дія держави спиралася на юридичну норму, а існуючий зв`язок між демократією та верховенством права гарантував те, що певні дискреційні повноваження держави щодо обмеження прав людини були визначені законом.

Європейська комісія за демократію через право (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law) виснувала про те, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватися дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.

Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень.

З наведених обставин справи вбачається, що оспорюваний наказ № 728/5 був прийняти відповідачем міністерством юстиції України 15 березня 2018року, проте переважна більшість рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, що ним були скасовані, були вчинені державними реєстраторами в 2014-2015 роках.

Розгляд Міністерством юстиції України питання, що виходить за межі його компетенції, є порушенням його дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень, обмежених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо розгляду скарг на дії державного реєстратора про вчинення реєстраційних дій до 01 січня 2016 року.

А отже слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що Міністерство юстиції України не мало повноважень для задоволення колективної скарги в частині скасування рішень державних реєстраторів, які були вчинені до 01 січня 2016 року, тому оскаржуваний Наказ в частині, що стосується 23 оскаржуваних рішень, підлягає скасуванню.

Доводи апеляційних скарг відповідача Міністерства юстиції України та третьої особи ТОВ «Еліта-2010» у частині обґрунтування наявності повноважень вказаного органу щодо розгляду скарг на дії державного реєстратора про вчинення реєстраційних дій до 01 січня 2016 року є безпідставними, свідчать про помилкове тлумачення ними норм права та спростовуються релевантною судовою практикою у спірних правовідносинах.

Разом з тим слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про те, що задовольняючи позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції з підстав відсутності компетенції щодо скасування рішень державних реєстраторів прийнятих до 01 січня 2016 року суд першої інстанції не повинен був надавати оцінку обґрунтованості цього рішення, оскільки вказане вже не має правового значення. А отже слід погодитись з доводами позивача про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в цій частині, шляхом викладення мотивувальної частини щодо цих вимог в редакції цієї постанови.

Щодо скасування рішень про державну реєстрацію прав, прийнятих після 01 січня 2016 року.

Процедура розгляду скарги визначена положеннями статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 1128.

Так, частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності).

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів із дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі- Порядок № 1128).

У п.2 Порядку № 1128 (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які та їх склад затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд. (п. 3 Порядку №1128)

У п. 5 Порядку № 1128 вказано, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Згідно з п.7 Порядку № 1128 у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню. (п.9 Порядку № 1128)

Відповідно до п.14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Пунктом 2 розділу 1 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 року № 37/5, комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядком № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства (пункт 3 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства

юстиції України 12 січня 2016 року № 37/5, що було чинним на момент прийняття оскаржуваного Наказу).

Верховний Суд у постановах від 15 лютого 2023 року у справі № 357/6114/20, від 04 травня 2022 року у справі № 357/9440/20 вказав на те, що питання дотримання скаржником строку на подання скарги, а також дотримання вимог щодо форми та змісту скарги встановлюється безпосередньо комісією перед розглядом скарги.

У разі, коли встановлено порушення вимог закону щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Звертаючись зі скаргою на рішення державного реєстратора, у випадку пропуску визначеного законодавством строку, скаржник повинен довести факт того, що він не знав та з об`єктивних причин не міг дізнатися про порушення своїх цивільних прав, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилалася.

Колегія суддів у цій справі наголосила, що справедливість рішення (як судового, так і прийнятого відповідним органом) вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Рішення органу, до повноважень якого належить вирішення того чи іншого питання, має містити пояснення (мотиви), чому орган вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому враховано одні докази, але не взято до уваги інших доказів, чому обрано ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосовано чи не застосовано встановлений нею той чи інший правовий наслідок.

Установивши, що відповідачі (фізичні особи) звернулися зі скаргою про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки із пропуском встановленого строку, а у висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України питання пропуску строку взагалі не вирішувалося, суд касаційної інстанції визнав обґрунтованим висновок апеляційного суду, що скарга не відповідала вимогам статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, зі змісту колективної скарги, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 року за № 6454-33-18, судом апеляційної інстанції встановлено, що у ній не було зазначено, які саме норми законодавства були порушені державними реєстраторами при вчиненні реєстраційних дій, не містилося посилань на конкретні дії чи бездіяльність реєстраторів, а отже, відсутнє обґрунтування необхідності скасування оскаржуваних рішень реєстраторів, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам закону.

У постанові від 03 вересня 2025 року у справі № 910/2546/22 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, якщо суд дійшов висновку, що речове право позивача було порушене та підлягає поновленню зі скасуванням рішення Мін`юсту, прийнятого згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону, посадова особа Мін`юсту на підставі судового рішення повинна повернути таке право позивача у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації на користь позивача змін чи набуття зазначеного речового права.

Разом з цим Велика Палата Верховного Суду наголошує, що судове рішення про задоволення вказаних вище позовних вимог є підставою для державної реєстрації відповідного речового права за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою.

З наведених обставин справи вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав були прийняті після 01 січня 2016 року відносно таких земельних ділянок:

:04:010:026 (1/3) частки за Договором оренди землі № б/н від 30.03.2016 року, укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_5 /державний реєстратор Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 29472485 від 29.04.2016 09:50:40/ (дані про перенесення відсутні) /т.2 а.с.28-31/;

:04:011:0036 за договором оренди землі № б/н від 11.12.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_1 /державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М., індексний номер 27981514 від 28.01.2016 17:16:15/ (дані про перенесення запису відсутні) /т.2 а.с.53-56/ ;

:04:010:0037 за Договором оренди землі № 15 від 15.10.2013, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_33 /державний реєстратор Карпусь І.О., індексний номер 37101635 від 15.09.2017 13:52:59/ (дані про перенесення наявні нові власники з 15.09.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , реєстрація оренди ПОСП «Сидори» з 22.04.2014. /т.2 а.с.76-79/;

:04:002:0038 за Договором оренди землі № б/н від 23.01.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_30 /державний реєстратор Білоцерківської районної нотаріальної контори Карпусь І.О. ( далі- «Державний реєстратор Карпусь І.О.»), індексний номер 37633000 від 18.10.2017 17:50:04/ (дані про перенесення наявні нові власники з 18.10.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 реєстрація оренди ПОСП «Сидори» з 22.01.2015 )/т.2 а.с.98-102/;

:04:002:0012 за Договором оренди землі № б/н від 23.01.2014, що укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_34 /державний реєстратор Карпусь І.О., індексний номер 37633471 від 18.10.2017 18:14:17/ (дані про перенесення наявні нові власники з 18.10.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , реєстрація оренди ПОСП «Сидори» з 20.05.2014 )/т.2 а.с.93-97/.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача ПОСП «Сидори» відносно рішення державного реєстратора індексний номер 29472485 судом встановлено, що вказана реєстраційна дія була вчинена відносно земельної ділянки з кадастровим номером :04:010:026, саме 1/3 частки, яка належить ОСОБА_5 .

На підставі договору оренди землі № б/н від 30 березня 2016 року, укладеного між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_5 державний реєстратор Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В., здійснив реєстрацію права оренди, індексний номер 29472485 від 29.04.2016 09:50:40.

Позивач ПОСП «Сидори» вказує на незаконність рішення суду в цій частині, посилаючись на здійснення державним реєстратором перенесення даних. Проте так дані в державних реєстрах відсутні. А тому вказані доводи апеляційної скарги позивача слід визнати безпідставними.

Разом з тим слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про відсутність вирішення судом першої інстанції питання щодо додержання скаржниками строків звернення до Міністерства юстиції зі скаргою.

Так, з мотивувальної частини рішення вбачається, що суд першої інстанції здійснив посилання на п. 5 Порядку № 1128 , проте надав оцінку лише по суті спірного Наказу, вказавши на те, що у спірних правовідносинах, де суб`єкт приватного права звертається до суб`єкта владних повноважень, слід враховувати безумовний обов`язок суб`єкта владних повноважень розглянути відповідне звернення та прийняти вмотивоване рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що Договір оренди землі № б/н був укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_5 30 березня 2016 року. Державним реєстратором рішення про реєстрацію права оренди, індексний номер 29472485, було прийнято 29 квітня 2016 року. Колективна скарга, в тому числі від імені за підписом ОСОБА_5 була подана 28 лютого 2018 року. В скарзі щодо строку звернення було вказано виключно на те, що договори не укладались і про них скаржникам стало відомо з Інформаційних довідок отриманих 27 лютого 2018 року.

Проте укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_5 . Договір оренди від 30 березня 2016 року не оскаржувався та не був визнаний недійсним чи неукладеним, а тому на них поширюється презумпція правомірності правочину. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та не спростовано сторонами факт отримання даним відповідачем орендної плати у 2017 році /т.2 а.с.117/

Зі скаргою щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки відповідачі (фізичні особи), в тому числі ОСОБА_5 , до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України звернулися лише 27 лютого 2018 року, тобто з порушенням строку встановленого пунктом 8 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є підставою для відмови орендарям у задоволенні їх скарги.

Разом із тим, розглядаючи скаргу, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України не звернула уваги на те, що строк для оскарження рішення державних реєстраторів, встановлений законом у 60 днів, сплив, а у своєму висновку питання пропуску встановленого пунктом 3 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строку взагалі не вирішила.

Установивши, що відповідачі (фізичні особи) звернулися зі скаргою про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки із пропуском встановленого строку, а у висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України питання пропуску строку взагалі не вирішувалося, апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, зі змісту колективної скарги, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що у ній не було зазначено, які саме норми законодавства були порушені державними реєстраторами при вчиненні реєстраційних дій, не містилося посилань на конкретні дії чи бездіяльність реєстраторів, а отже, відсутнє обґрунтування необхідності скасування оскаржуваних рішень реєстраторів, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам закону, а тому не підлягала до задоволення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача ПОСП «Сидори» відносно рішення державного реєстратора, індексний номер 27981514, судом встановлено, що вказана реєстраційна дія була вчинена відносно земельної ділянки з кадастровим номером :04:011:0036.

З матеріалів справи вбачається, що є власником земельної ділянки :04:011:0036 є ОСОБА_1 , яким також подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції.

На підставі Договору оренди землі № б/н від 11.12.2013 року, що укладений між ПОСП «Сидори» і ОСОБА_1 державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М., здійснив реєстрацію права оренди, індексний номер 27981514 від 28.01.2016 17:16:15. Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог ПОСП «Сидори» щодо скасування Наказу №728/5 в частині скасування вказаної реєстраційної дії. А отже права ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням не порушені, а право на судовий захисті в тому числі і на звернення з апеляційною скаргою виникає у разі наявності порушених або невизнаних прав. Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Позивач ПОСП «Сидори» вказує на незаконність рішення суду в частині, посилаючись на здійснення державним реєстратором перенесення даних. Проте так дані в державних реєстрах відсутні. А тому вказані доводи апеляційної скарги позивача слід визнати безпідставними.

Разом з тим слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про відсутність вирішення судом першої інстанції питання щодо додержання скаржниками строків звернення до Міністерства юстиції зі скаргою.

Так, з мотивувальної частини рішення вбачається, що суд першої інстанції здійснив посилання на п. 5 Порядку № 1128 , проте надав оцінку лише по суті спірного Наказу, вказавши на те, що у спірних правовідносинах, де суб`єкт приватного права звертається до суб`єкта владних повноважень, слід враховувати безумовний обов`язок суб`єкта владних повноважень розглянути відповідне звернення та прийняти вмотивоване рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що Договором оренди землі № б/н був укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 був укладений 11 грудня 2013 року. Державний реєстратор рішення про реєстрацію права оренди, індексний номер 27981514, 28 січня 2016 року. Колективна скарга, в тому числі від імені за підписом ОСОБА_1 була подана 28 лютого 2018 року. В скарзі щодо строку звернення було вказано виключно на те, що договори не укладались і про них скаржникам стало відомо з Інформаційних довідок отриманих 27 лютого 2018 року.

Проте укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_1 . Договір оренди 11 грудня 2013 року не оскаржувався та не був визнаний недійсним чи неукладеним, а тому на них поширюється презумпція правомірності правочину. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено та не спростовано сторонами факт отримання даним відповідачем орендної плати у 2017 році /т.2 а.с.120/

Зі скаргою щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки відповідачі (фізичні особи), в тому числі ОСОБА_1 , до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України звернулися лише 27 лютого 2018 року, тобто з порушенням строку встановленого пунктом 8 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є підставою для відмови орендарям у задоволенні їх скарги.

Разом із тим, розглядаючи скаргу, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України не звернула уваги на те, що строк для оскарження рішення державних реєстраторів, встановлений законом у 60 днів, сплив, а у своєму висновку питання пропуску встановленого пунктом 3 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строку взагалі не вирішила.

Установивши, що відповідачі (фізичні особи) звернулися зі скаргою про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки із пропуском встановленого строку, а у висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України питання пропуску строку взагалі не вирішувалося, апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, зі змісту колективної скарги, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що у ній не було зазначено, які саме норми законодавства були порушені державними реєстраторами при вчиненні реєстраційних дій, не містилося посилань на конкретні дії чи бездіяльність реєстраторів, а отже, відсутнє обґрунтування необхідності скасування оскаржуваних рішень реєстраторів, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам закону, а тому не підлягала до задоволення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача ПОСП «Сидори» відносно рішення державного реєстратора, індексний номер 37101635, судом встановлено, що вказана реєстраційна дія була вчинена відносно земельної ділянки з кадастровим номером :04:010:0037.

З матеріалів справи вбачається, що є власником земельної ділянки :04:010:0037 був ОСОБА_37 .

На підставі Договору оренди землі № 15 від 15 жовтня 2013 року, що був укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_33 , була проведена реєстрація права оренди ПОСП «Сидори» 22 квітня 2014 року.

15 вересня 2017 року державним реєстратором було прийнято рішення індексний номер 37101635 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_22 , ОСОБА_21 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Також були перенесені дані щодо договору оренди від 15 жовтня 2013 року.

В порядку визначеному ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

А отже для відповідачів ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , як правонаступники первісного власника ОСОБА_38 також діє правило обізнаності про укладений договір оренди, та саме вони повинні були бути обізнані про нього з моменту реєстрації за ними права власності.

Укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_37 . Договір оренди від 15 жовтня 2013 року не оскаржувався та не був визнаний недійсним чи неукладеним, а тому на них поширюється презумпція правомірності правочину.

Зі скаргою щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки відповідачі (фізичні особи), в тому числі ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України звернулися лише 27 лютого 2018 року, тобто з порушенням строку встановленого пунктом 8 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є підставою для відмови орендарям у задоволенні їх скарги.

Разом із тим, розглядаючи скаргу, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України не звернула уваги на те, що строк для оскарження рішення державних реєстраторів, встановлений законом у 60 днів, сплив, а у своєму висновку питання пропуску встановленого пунктом 3 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строку взагалі не вирішила.

Установивши, що відповідачі (фізичні особи) звернулися зі скаргою про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки із пропуском встановленого строку, а у висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України питання пропуску строку взагалі не вирішувалося, апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, зі змісту колективної скарги, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що у ній не було зазначено, які саме норми законодавства були порушені державними реєстраторами при вчиненні реєстраційних дій, не містилося посилань на конкретні дії чи бездіяльність реєстраторів, а отже, відсутнє обґрунтування необхідності скасування оскаржуваних рішень реєстраторів, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам закону, а тому не підлягала до задоволення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача ПОСП «Сидори» відносно рішень державного реєстратора від 18 жовтня 2017 року, індексний номер 37633000 та індексний номер 37633471 судом встановлено, що вказані реєстраційні дії були вчинені відносно земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0038 та земельної ділянки з кадастровим номером, які належали ОСОБА_30 .

На підставі Договорів оренди землі від 23 січня 2014 року, що були укладені між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_34 , була проведена реєстрація права оренди ПОСП «Сидори» 22 січня 2015 року та 20 травня 2014 року.

18 жовтня 2017 року державним реєстратором були прийняті рішення індексний номер 37633000 та індексний номер 37633471 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 . Також були перенесені дані щодо договору оренди від 23 січня 2014 року.

В порядку визначеному ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

А отже для відповідачів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , як правонаступники первісного власника ОСОБА_34 також діє правило обізнаності про укладений договір оренди, та саме вони повинні були бути обізнані про них з моменту реєстрації за ними права власності.

Укладений між ПОСП «Сидори» та ОСОБА_30 . Договір оренди від 15 жовтня 2013 року не оскаржувався та не був визнаний недійсним чи неукладеним, а тому на них поширюється презумпція правомірності правочину.

Зі скаргою щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки відповідачі (фізичні особи), в тому числі ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України звернулися лише 27 лютого 2018 року, тобто з порушенням строку встановленого пунктом 8 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є підставою для відмови орендарям у задоволенні їх скарги.

Разом із тим, розглядаючи скаргу, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України не звернула уваги на те, що строк для оскарження рішення державних реєстраторів, встановлений законом у 60 днів, сплив, а у своєму висновку питання пропуску встановленого пунктом 3 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» строку взагалі не вирішила.

Установивши, що відповідачі (фізичні особи) звернулися зі скаргою про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки із пропуском встановленого строку, а у висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України питання пропуску строку взагалі не вирішувалося, апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, зі змісту колективної скарги, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2018 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що у ній не було зазначено, які саме норми законодавства були порушені державними реєстраторами при вчиненні реєстраційних дій, не містилося посилань на конкретні дії чи бездіяльність реєстраторів, а отже, відсутнє обґрунтування необхідності скасування оскаржуваних рішень реєстраторів, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про те, що скарга не відповідала вимогам закону, а тому не підлягала до задоволення.

Щодо способу захисту прав позивача

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У підпунктах 11.83-11.85 постанови від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20 та підпунктах 8.44-8.46 постанови від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23) та від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20 (підпункт 8.47).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2025 року у справі № 910/2546/22 вважала за необхідне відступити від висновків КГС ВС, викладених у постановах від 09.08.2023 у справі №910/18929/21 та від 17.04.2024 у справі №640/14353/19, про те, що позовна вимога про оскарження наказу Мін`юсту в разі її задоволення не приводить до повного захисту прав позивача, а судове рішення про визнання незаконним чи про скасування такого наказу само собою не може бути підставою для державної реєстрації речових прав, оскільки з урахуванням конкретних обставин справи таку вимогу можна інтерпретувати як спрямовану на введення позивача у володіння шляхом державної реєстрації відповідного речового права на підставі судового рішення згідно з положеннями частини третьої статті 26 Закону. Відтак зазначена вимога не має щоразу розцінюватись судами як неналежний спосіб захисту з відмовою в її задоволенні виключно з формальних міркувань.

У справі, що переглядається, оскаржуються не реєстраційні дії як основна вимога, а наказ Міністерства юстиції України про скасування реєстраційних дій. При цьому позивач вказує на допущені порушення закону саме Міністерством.

Отже, позов мотивований не лише наявністю матеріально-правового спору з власниками земельних ділянок щодо права їх оренди, предметом позову не є вимоги про скасування чи поновлення рішень (записів) державних реєстраторів, а визнання незаконним рішення органу державної влади, що є передбаченим законом способом захисту цивільних прав та інтересів (п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суд приходить до висновку, що позивачем обраний належний спосіб захисту порушених прав.

Таким чином доводи апеляційної скарги позивача щодо оскарження рішення суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про скасування рішень державних реєстраторів: індексний номер 29472485 від 29 квітня 2016 року, індексний номер 27981514 від 28 січня 2016 року, індексний номер 37101635 від 15 вересня 2017 року, індексний номер 37633471 від 18 жовтня 2017 року, індексний номер 37633000 від 18 жовтня 2017 року слід визнати такими, що знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача на додаткове рішення суду першої інстанції від 27 травня 2021 року апеляційним судом встановлено таке.

Вказаним додатковим рішенням було вирішено питання про відшкодування судових витрат понесених позивачем.

При зверненні до суду з позовом позивачем у позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, вказано про компенсацію сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 47675,16 грн. Також позивачем здійснено заяву в порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України про те, що докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору. /т.1 а.с.12 на звороті/

Квитанція про сплату судового збору за подання позову підтверджує, що 03 березня 2020 року позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. /т.3 а.с.126/

31 липня 2020 року позивачем був сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції в розмірі 2102,00 грн. /т.7 а.с.257/

26 квітня 2021 року представник позивача ПОСП «Сидори» звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про приєднання доказів у справі та просили приєднати документи на підтвердження витрат на правову допомогу. В тексті цього звернення вказано, що крім заявлених при зверненні до суду судових витрат в розмірі 2102,00 грн судового збору та 47675,16 грн витрат на правову допомогу, позивачем були понесені витрати в розмірі 2102,00 грн судового при звернені з апеляційною скаргою та 11689,06 витрат на правову допомогу. /т.12 а.с.146-149/

Так, стороною позивача було надано:

- детальний опис наданих послуг та здійснених витрат в процесі надання професійної правничої (правової) допомоги, згідно з яким витрати на професійну правничу допомогу визначені в розмірі 59364,22 грн, але до суми загальних витрат також включені витрати по сплаті судового збору при подачі позову та при зверненні з апеляційною скаргою, тому загальна сума визначена 63568,22 грн. /т.12 а.с.150-155/

- копія договору про надання правової допомоги № 18/12-09 від 22 грудня 2018 року, укладеного між АО «ЕВЕРЛІГАЛ» та ПОСП «Сидори», за умовами якого надаються повноваження представляти інтереси клієнта в усіх судах України та державних органах строком до 31 грудня 2019 року. /т.12 а.с.156-160/

- копія додаткової угоди від 20 лютого 2020 року, в якій сторонами визначено, що у справі за позовом ПОСП «Сидори» до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу № 728/5 від 15 березня 2018 року розмір винагороди становить грошову суму в національній валюті України еквівалентну 1500 Євро, крім того ПДВ - суму еквівалентну 300 Євро, що разом становить грошову суму в національній валюті України еквівалентну 1800 Євро. /т.12 а.с.161-162/

- копія додаткової угоди від 30 липня 2020 року, в якій сторонами визначено, що у справі за позовом ПОСП «Сидори» до Міністерства юстиції України та інших фізичних осіб про визнання незаконним та скасування наказу № 728/5 від 15 березня 2018 року розмір винагороди становить грошову суму в національній валюті України еквівалентну 300 Євро, крім того ПДВ - суму еквівалентну 60 Євро, що разом становить грошову суму в національній валюті України еквівалентну 360 Євро. /т.12 а.с.163-164/

- копія додаткової угоди від 31 грудня 2020 року, в якій сторонами визначено, що договір є укладеним на строк до 31 грудня 2021 року. /т.12 а.с.161-162/

- копія акту № 30/07/20-1 від 20 жовтня 2020 року приймання-передачі наданих послуг в рамках правової (професійної правничої) допомоги за Договором про надання правової допомоги № 18/12-09 від 22 грудня 2018 року відносно справи № 357/3844/20, де загальна вартість робіт визначена в розмірі 9740,88 грн, крім того ПДВ - 1948,18 грн, що разом становить 11689,06 грн. /т.12 а.с.167/

- копія акту № 20/02/20-1від 15 квітня 2021 року приймання-передачі наданих послуг в рамках правової (професійної правничої) допомоги за Договором про надання правової допомоги № 18/12-09 від 22 грудня 2018 року відносно справи № 357/3844/20, де загальна вартість робіт визначена в розмірі 39729,3 грн, крім того ПДВ - 7945,86 грн, що разом становить 47675,16 грн. /т.12 а.с.166/

- рахунок на оплату від 20 лютого 2020 року на суму 47675,16 грн та платіжне доручення на вказану суму від 25 лютого 2020 року. /т.12 а.с.171/

- рахунок на оплату від 30 липня 2020 року на суму 11689,06 грн та платіжне доручення на вказану суму від 04 серпня 2020 року. /т.12 а.с.169,170/

- докази направлення клопотання з додатками іншим учасникам справи. /т.12 а.с.172-200/

21 травня 2021 року представник позивача ПОСП «Сидори» звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідачів у рівних частинах понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмір 63568,22 грн. /т. 13 а.с.66-70/

Учасники справи правом на надання заперечень на вказану заяву не скористались.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року задоволено заяву ПОСП «Сидори» про відшкодування витрат на правничу допомогу. /т. 13 а.с.82-84/

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» 30733,11 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позов задоволено частково, то в силу положень ст.137, ч. 1, 2 ст. 141, ЦПК України, з урахуванням заявлених та поданих доказів судових витрат понесених позивачем /правова допомога та судовий збір за подання позивачем апеляційної скарги/ ( 47675,16+11869,06+2102 = 61466,22 грн), суд вважає, що підлягає до часткового задоволення заява щодо розподілу судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто частково, 50 % , на загальну суму 30733, 11 грн.

У ч. 1 ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п.1 1 ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

В порядку визначеному ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача було здійснено заяву про компенсацію судових витрат як на стадії розгляду справи судом першої інстанції з наданням належних доказів на підтвердження цих витрат. Відповідачі в суді першої інстанції не скористалась правом надання заперечень щодо розміру заявлених позивачем судових витрат.

Судом першої інстанції обсяг задоволених позовних вимог становив більше ніж 50%, як на то вірно вказує в доводах апеляційної скарги позивач. Крім того судом першої інстанції покладений обов`язок відшкодування судових витрат позивача виключно на Міністерство юстиції України без здійснення жодного мотивування, проте як вказує судова практика, міністерство не є самостійною відповідальною особою у спірних правовідносинах, а фізичні особи, що були скаржниками і ініціаторами видання міністерством оскаржуваного наказу є належними відповідачами, відповідно і на них покладається обов`язок по компенсації позивачеві понесених судових витрат.

Крім того за результатами перегляду справи апеляційним судом заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі та у разі скасування рішення у справі (повністю або частково) ухвалене додаткове рішення втрачає силу та апеляційний суд змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим апеляційний суд, діючи в межах принципів змагальності та диспозитивності, вважає що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає вся сума понесених витрат на професійну правничу допомогу, що становить 59364,22 грн. Кількість відповідачів у справі (з урахуванням здійсненого правонаступництва) становить 25, а отже з кожного відповідачів підлягає до стягнення 2374,57 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги третьої особи ТОВ «Еліта-2010» відносно відшкодування витрат на правничу допомогу.

20 квітня 2021 року представник третьої особи ТОВ «Елата-2010», адвокат Навроцький Д.М. засобами електронної пошти до суду першої інстанції була подана заява про відшкодування витрат на правничу допомогу третій особі - ТОВ «Еліта-2010» за рахунок позивача ПОСП «Сидори» у розмірі 44660 грн, оскільки 14 квітня 2021 року Білоцерківським міськрайонним судом зазначений позов ПОСП «Сидори» задоволено частково. /т.12 а.с.111-119/

В додатках до цієї заяви було надано в копіях:

- Договір про надання правової допомоги №27/07-ДН-АО від 27 липня 2020 року з додатками /т.12 а.с.120-126/

- Акт приймання-передачі від 15 вересня 2020 року, згідно з яким загальна вартість прийнятих юридичних послуг становить 29680 грн /т.12 а.с.127/

- Платіжне доручення від 15 вересня 2020 року про оплату ТОВ «Еліта-2010» АО «Сенсум» за надані послуги 29680 грн /т.12 а.с.128/

- Акт приймання-передачі від 16 листопада 2020 року, згідно з яким загальна вартість прийнятих юридичних послуг становить 29960 грн /т.12 а.с.130/

- Платіжне доручення від 17 листопада 2020 року про оплату ТОВ «Еліта-2010» АО «Сенсум» за надані послуги 29960 грн /т.12 а.с.131/

- Акт приймання-передачі від 16 квітня 2021 року, згідно з яким загальна вартість прийнятих юридичних послуг становить 29680 грн /т.12 а.с.133/

- Платіжне доручення від 29 січня 2021 року про оплату ТОВ «Еліта-2010» АО «Сенсум» за надані послуги 29680 грн /т.12 а.с.134/

29 квітня 2021 року судом першої інстанції була зареєстрована ідентична заява ТОВ «Елата-2010» про відшкодування витрат на правничу допомогу третій особі - ТОВ «Еліта-2010» за рахунок позивача ПОСП «Сидори» у розмірі 44660 грн. /т.12 а.с.203-224/

05 травня 2021 року засобами електронного зв`язку від представника позивача ПОСП «Сидори»- адвоката Тетері С.І., надійшли заперечення щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, де представник позивача просить заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду або відмовити у її задоволенні, оскільки ні позивачу, ні іншим учасникам процесу, у порушення вимог цивільного процесуального законодавства, не було надіслано копій доказів щодо розміру понесених судових витрат, що свідчить про наявність у суду достатніх підстав для залишення такого клопотання без розгляду, що підтверджується відповідним висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові № 161/4985/17 від 20.03.2019 року, або ж відмовити в ухваленні додаткового рішення, оскільки відсутні належні та допустимі докази оплати послуг адвоката саме в рамках розгляду даної справи та за наданим суду договором №27/07-ДН-АО. /т.13 а.с.2-6/

Ухвалою від 05 травня 2021 року суд першої інстанції залишив без розгляду заяву ТОВ «Еліта-2010» про ухвалення додаткового рішення по справі щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, подану 29 квітня 2021 року. /т.13 а.с.47/

Ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому не підлягає перегляду апеляційним судом.

Додатковим рішенням від 05 травня 2021 року суд першої інстанції відмовив представнику третьої особи ТОВ «Еліта-2010», адвокату Навроцькому Д.М. в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Суд першої інстанції виходив з того, що надані докази понесених судових витрат не є належними і допустимими. /т.13 а.с.42-45/

Колегія суддів апеляційного суду в повному обсязі погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції. Крім того слід зазначити, що ТОВ «Еліта-2010» було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог. Враховуючи, що за результатами перегляду справи апеляційним судом, доводи апеляційної скарги ТОВ «Еліта-2010» не знайшли свого підтвердження, азаявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, підстав для зміни розподілу судових витрат та компенсації ТОВ «Еліта-2010» понесених ними судових витрат на стадії розгляду справи судом першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта - 2010» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року - задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав, вчинених до 01 січня 2016 року - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року в частині вирішення позовних вимог щодо скасування рішень про державну реєстрацію прав, вчинених після 01 січня 2016 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про визнання незаконним і скасування наказу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 728/5 від 15 березня 2018 року, в частині розгляду та задоволення колективної скарги щодо рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29472485 від 29 квітня 2016 року, державний реєстратор Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В; індексний номер 27981514 від 28 січня 2016 року, державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М.; індексний номер 37101635 від 15 вересня 2017 року, державний реєстратор Карпусь І.О.; індексний номер 37633471 від 18 жовтня 2017 року, державний реєстратор Карпусь І.О.; індексний номер 37633000 від 18 жовтня 2017 року, державний реєстратор Карпусь І.О.

Апеляційну скаргу Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року - задовольнити.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким:

Стягнути з Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 на користь Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» судові витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції в розмірі 2374,57 грн з кожного.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта - 2010» на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 30.01.2026.