РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.02.2026 м. Турка

Справа № 452/4235/25

Провадження №2/458/60/2026

Турківський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Волинець М.З.,

секретаря судового засідання Матківської Р.Р.,

учасники справи:

позивач ПАТ «Страхова група «ТАС»,

представник позивача Миц І.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «СГ «ТАС» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з останнього 143 279,84 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації, а також судові витрати, понесені стороною позивача.

Стислий зміст позовних вимог.

Приватним акціонерним товариством /АТ/ «Страхова група «ТАС» (приватне) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № FO-01412968 від 25.09.2022 (надалі - договір страхування). Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Audi Q7 д.н. НОМЕР_1 (надалі застрахований транспортний засіб).

20.11.2022 о 18 год. 01 хв. по вул. Шпитальній,1, в м. Львові ОСОБА_1 , будучи пасажиром автомобіля Hyundai Sonata д.н. НОМЕР_2 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну та відчинив задню ліву дверку автомобіля, створивши перешкоду іншому учаснику дорожнього руху, а саме автомобілю Audi Q7 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який об`їжджав зупинений автомобіль Hyundai Sonata д.н. НОМЕР_2 , в результаті чого відбувся наїзд, а саме зіткнення із відкритими дверима.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , інтереси власника якого були застраховані в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» №FO-01412968 від 25.09.2022 (надалі також за текстом договір страхування).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2022 (справа № 461/6626/22) відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про настання події.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу було проведено його огляд, за результатами якого складено акт огляду ТЗ (дефектну відомість), отримано Рахунок № від 18.01.2023 року на суму 153 048,60 грн та Рахунок № від 18.01.2023 на суму 26 051,20 грн. На підставі отриманих документів АТ «СГ «ТАС» (приватне) затверджено страховий акт № 01759/17/923 від 27.01.2023 та визначено розмір страхового відшкодування на суму 143 279,84 грн, з яких 34 386,43 грн - сума несплачених страхувальником страхових платежів. Фактичний розмір страхового відшкодування, виплачений АТ «СГ «ТАС» (приватне), становить 108 893,41 грн згідно платіжної інструкції № 315019 від 31.01.2023.

Просив стягнути з ОСОБА_1 143 279,84 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та 3028 грн сплаченого судового збору.

Позиція відповідача.

Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.11.2025 цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Турківського районного суду Львівської області.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 08.01.2026 з викликом сторін.

Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 08.01.2026 розгляд справи відкладено на 27.01.2026 о 10 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання та відсутністю підтверджуючих документів про отримання відповідачем повістки про виклик в судове засідання.

27.01.2026 у зв`язку з перебуванням судді в щорічній основній відпустці, визначено дату розгляду справи 05.02.2026 о 11:00 год.

У судове засідання представник позивача ПАТ «СГ «ТАС» не з`явився, 26.12.2025 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання 08.01.2026, 05.02.2026 не з`явився. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. Конверти із судовими повістками повернулися на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 05.02.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи № 452/4235/25 на підставі наявних у справі доказів.

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги АТ «СГ «ТАС» (приватне), судом встановлені наступні обставини.

20.11.2022 о 18 год. 01 хв. у м. Львові на вул. Шпитальній трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Галицького районного суду Львівської області від 19.12.2022 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Згідно зазначеної постанови судом встановлено, що 20.11.2022 о 18 год 01 хв. у м. Львові на вул. Шпитальній, 1 ОСОБА_1 , будучи пасажиром автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою відповідним чином, не зреагував на її зміну та відчинив задню ліву дверку автомобіля, створивши перешкоду іншому учаснику дорожнього руху, а саме автомобілю «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який об`їжджав зупинений автомобіль «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбувся наїзд, а саме зіткнення із відкритими дверима; внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, відповідач ОСОБА_1 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, не повідомив орган чи підрозділ поліції про ДТП. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.10А; 2.10.Д; 2.3б; 15; 13 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Постанова Галицького районного суду Львівської області від 19.12.2022 набрала законної сили 29.12.2022.

Згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Разом з тим, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, вказане судове рішення (постанова суду) є обов`язковим для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди, вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що винуватим у вчиненні ДТП, яка мала місце 20.11.2022 є ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , були застраховані в АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» №FO-01412968 від 25.09.2022р., предметом якого є страхування транспортного засобу «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 . Страхова сума застрахованого транспортного засобу 1 400 000 грн. Строк дії договору з 00:00 год. 27.09.2022 по 23:59 год. 26.09.2023.

22.11.2022 водій автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою про настання події.

22.11.2022 представником страховика проведено огляд автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

18.01.2023 ОСОБА_2 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі рахунку ТОВ «Ніко Захід Преміум» № від 18.01.2023 на суму 153 048,60 грн та рахунку ФОП ОСОБА_3 № від 18.01.2023 на суму 26 051,20 грн, складено Страховий акт № 01759/17/923 від 27.01.2023 та розрахунок суми страхового відшкодування, який є Додатком №1 до Страхового акту № 01759/17/923 від 27.01.2023.

Згідно вказаного розрахунку розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, становить 80 % матеріального збитку (153 048,60 +26 051,20=179 099,80 грн), а саме 143 279,84 грн.

Згідно Страхового акта № 01759/17/923 від 27.01.2023, складеного АТ «СГ «ТАС» (приватне), дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 20.11.2022, кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про страхову виплату вигодонабувачу ОСОБА_2 . Так, у страховому акті прописано, що згідно з додатком 1 до страхового акта сума страхового відшкодування становить 143 279,84 грн, сума несплачених страхових платежів 34 389,43 грн, а сума, що належить до виплати складає 108 893,41 грн.

Фактичний розмір страхового відшкодування, виплачений АТ «СГ «ТАС» (приватне), становить 108 893,41 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 315019 від 31.01.2023.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачу понесених останнім витрат, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З урахуванням наявності у діях пасажира автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову, пасажир транспортного засобу має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, застосовуючи положення ст. 1166 ЦК.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

У розглядуваній справі позивач на підставі договору страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду.

З урахуванням наведеного у цій справі, виникли два види зобов`язань: деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та договірне зобов`язання з договору добровільного страхування, сторонами якого є позивач - страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП).

Відповідно до положень ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), постанові Верховного суду від 02.10.2024 у справі № 175/4710/16-ц (провадження № 61-9681 св 24).

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши виплату страхового відшкодування.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до останнього (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язані.

Водночас, право вимоги, яке перейшло до позивача обмежується сумою, яка фактично виплачена страховиком.

Разом з тим, позивач крім фактично виплачених страхового відшкодування в розмірі 108 893,41 грн, просить стягнути також несплачені страхові платежі страхувальника ОСОБА_2 за договором страхування, в розмірі 34 386,43 грн.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач АТ «СГ «ТАС» (приватне) на виконання Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» №FO-01412968 від 25.09.2022 сплатив своєму страхувальнику ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 108 893,41 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 315019 від 31.01.2023 (а.с.23).

Оскільки відповідальність відповідача обмежується виплаченим страховим відшкодуванням (фактичні витрати), підстави покладення на відповідача відповідальності за не отримані позивачем доходи у вигляді страхового платежу, який за договором про добровільне страхування мав сплатити страхувальник (потерпіла в ДТП особа), відсутні.

Суд звертає увагу, що сума несплати страхового платежу не є збитком, що виник унаслідок ДТП. Несплачений страховий платіж є фінансовим зобов`язанням, яке виникло у сфері договірних відносин між страховою компанією (позивачем) та страхувальником ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 не є стороною договору страхування і його відповідальність перед позивачем виникла виключно внаслідок вчинення ним делікту (ДТП).

Несплата страхового платежу страхувальником є порушенням договірного зобов`язання страхувальника і не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з протиправною поведінкою відповідача (вчиненням ДТП). ДТП не спричиняло несплату страхових платежів, а лише активувало необхідність виплати відшкодування.

Таким чином, сума 34 386,43 грн не є збитками, які були б завдані позивачу внаслідок дій відповідача, і не є складовою частиною страхового відшкодування, яке позивач фактично виплатив страхувальнику.

Отже, вимога про стягнення несплаченого страхового платежу з винуватця ДТП (особи, що не є стороною договору страхування) є неправомірною і суперечить принципу відповідальності винної особи лише за шкоду, спричинену її протиправною поведінкою.

Розподіл судових витрат.

Згідно з приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 3028 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №58486 від 31.10.2025.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 76 %), то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «СГ «ТАС» (приватне) необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 301,28 грн (3028 грн*76%).

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 15, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 108 893 (сто вісім тисяч вісімсот дев`яносто три) грн 41 коп. матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 2 301 (дві тисячі триста одну) грн 28 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження: просп. Берестейський, буд. 65, м. Київ, Київська область, 03117, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ