Постанова

Іменем України

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 359/10024/21

провадження № 61-14279св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач),

судді: Дундар І. О., Коротенко Є. В., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області,

особа, яка подавала апеляційну та касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року в складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

Історія справи

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року в справі № 359/10024/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110302384), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115383139) та постановою Верховного Суду від 26 червня 2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120313740), задоволено позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

23 липня 2025 року не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

в апеляційній скарзі ОСОБА_3 обґрунтовував своє право на оскарження рішення суду першої інстанції тим, що на час постановлення останнього йому було менше 14 років, і він не брав участі у розгляді справи. Оскільки на даний час апелянту вже виповнилося 14 років, він вважає, що у нього виникло право оскаржити зазначене рішення як у особи, яка не брала участі у розгляді справи, однак чиї права та інтереси були порушені рішення суду;

зазначена позиція не була прийнята апеляційним судом. Батьки, які представляють інтереси своєї дитини у суді, можуть вчиняти від її імені усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти дитина як особа, що бере участь у справі (ст. 64 ЦПК України). До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18 (провадження № 14-115цс21). На підставі зазначеного, твердження апелянта про те, що він як малолітня дитина на час ухвалення судом першої інстанції рішення не брав участі у розгляді справи, рішення суду не отримував та не знав про рішення, колегія суддів апеляційного суду прийняти не може, оскільки фактично він приймав участь у розгляді справи через його законних представників, а саме батьків;

спори у справах щодо визначення місця проживання дитини, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, є спорами між батьками (особами, які їх замінюють), які вирішуються за участю спеціального суб`єкта - органу опіки та піклування. Тому справи щодо визначення місця проживання дитини, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини не вважаються такими, у яких діти особисто беруть участь. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 263/13178/18 (провадження № 61-9805св20), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 757/33742/19 (провадження № 61-10156св22) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 263/13178/18 (провадження № 61-13898св21). Отже, у межах спору між матір`ю і батьком дитини про місце проживання дитини, або щодо участі одного з батьків у вихованні дитини не допускається вступ у справу будь-якої третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, у тому числі і самої дитини. Якщо малолітня дитина бажає проживати із одним з батьків, то її інтерес збігатиметься з інтересом одного з батьків. Тому можна стверджувати, що в такому випадку самостійна вимога малолітньої дитини відсутня, а в даному випадку законним представником дитини виступали батьки як сторони у справі. Якщо малолітня дитина звертається з позовом через одного з батьків як законного представника, це буде позов з такою самою вимогою, що і позов батька чи матері дитини;

з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду було ухвалено за результатами розгляду первісного позову матері дитини - ОСОБА_1 та зустрічного позову батька - ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Тобто, у цих правовідносинах спір виник між батьками щодо визначення місця проживання дитини та щодо участі одного з батьків у вихованні дитини ОСОБА_3 , тому сама дитина не може бути учасником справи, зокрема, особою, яка подає апеляційну скаргу, оскільки її права та інтереси захищаються іншим шляхом (думка дитини може бути заслухана судом під час розгляду справи);

крім цього, були подані апеляційна та касаційна скарги батьком дитини, як його законним представником, який не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав зазначені скарги, у той самий час, коли відповідачем за зустрічним позовом є інший законний представник малолітньої дитини - його матір, яка також є позивачем за первісним позовом. Отже, спір у цій справі виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як батьками малолітнього на час розгляду справи ОСОБА_3 . Із відповідними позовами звернулися як батько, так і матір. Як первісний, так і зустрічний позови спрямовані на забезпечення реалізації батьками прав на участь у вихованні дитини, визначення місця її проживання з одним із батьків. Батьки, як законні представники малолітньої дитини, мали суперечливу позицію щодо визначення місця проживання свого сина та щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, а малолітня дитина приймала участь у розгляді справи через своїх законних представників;

з урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку інтереси малолітньої дитини під час розгляду справи представляли її законні представники - батьки та такі спори є спорами між батьками щодо визначення місця її проживання з одним із батьків при вирішенні яких дитина, з урахуванням статті 171 СК України та статті 12 Конвенції про права дитини, може висловити свою думку та бажання щодо проживання разом з одним із батьків;

апелянт вже реалізував право на оскарження рішення суду через свого законного представника - батька, який діяв в інтересах дитини та оскаржував рішення суду першої інстанції в апеляційному й касаційному порядку. Так, постановою Верховного Суду від 26 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення та рішення суду першої інстанції від 19 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року залишено без змін. При цьому чинне процесуальне законодавство не передбачає можливість повторного апеляційного оскарження одного й того ж судового рішення тією особою, яка вже використала право на таке оскарження;

відповідно до положень статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аргументи учасників справи

14 листопада 2025 року ОСОБА_3 через підсистему Електронний суд подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року, у якій просив:

оскаржене судове рішення скасувати;

передати справу повністю на новий розгляд для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

відповідно до протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (дата та час перевірки: 16:44:52 05.11.2025) оскаржувану ухвалу було підписано тільки суддею Київського апеляційного суду Журба С. О. - 17:54:46 03 листопада 2025 року, решта суддів колегії апеляційного суду відповідну ухвалу не підписали взагалі - суддя Писана Т. О., суддя Приходько К. П. Зважаючи на вище викладене, ухвала Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 359/10024/21 не була підписана всіма суддями, що входили до відповідної колегії апеляційного суду, що дає підстави для обов`язкового скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України;

в ухвалі апеляційного суду зазначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення. На думку касанта п. 3 частини першої статті 358 ЦПК України не підлягає розширеному тлумаченню та містить посилання на подану апеляційну скаргу саме скаржника, а не законним представником скаржника (батьком або матір`ю). Тому судом апеляційної інстанції було помилково та безпідставно зроблено висновок про те, що є постанова про залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення або є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на це саме рішення.

10 січня 2026 року ОСОБА_3 через підсистему Електронний суд подав заяву. Заява мотивована тим, що:

постановою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі № 359/1538/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №359/1538/21, виданий 07 лютого 2025 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про відібрання у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав.

відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

у постанові Київського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі № 359/1538/21 встановлено наступне: постановляючи 14 жовтня 2025 року ухвалу по заяві боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, міськрайонний суд не достатньо врахував обставини справи, зокрема не врахував досягнення ОСОБА_3 14-ти річного віку та виникнення у зв`язку з цим у нього самостійного права визначати місце проживання. Встановлені у постанові Київського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі № 359/1538/21, що набрала законної сили, обставини про необхідність врахування досягнення ОСОБА_3 14-юічного віку з метою врахування якнайкращих інтересів дитини не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2025 року:

відкрито касаційне провадження у справі.

у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення виконання та дії ухвали Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року відмовлено.

16 грудня 2025 року ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про приєднання до касаційної скарги неповнолітнього ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року заяву ОСОБА_2 про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року повернуто.

24 грудня 2025 року ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Крата В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2026 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Крата В. І. у зв`язку з необґрунтованістю заявленого відводу передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2026 року у задоволенні заяви про відвід судді Крата В. І. відмовлено.

08 січня 2026 року ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Дундар І. О. В. І. у зв`язку з необґрунтованістю заявленого відводу передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2026 року у задоволенні заяви про відвід судді Дундар І. О. відмовлено.

09 січня 2026 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2026 року в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду відмовлено.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 09 грудня 2025 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 17 ЦПК України).

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Касаційний суд вже вказував, що:

спори у справах щодо способу участі одного з батьків у спілкуванні та вихованні дитини є спорами між батьками (особами, які їх замінюють), які вирішуються лише за участю спеціального суб`єкта - органу опіки та піклування. Тому справи щодо способу участі одного з батьків у спілкуванні та вихованні дитини згідно закону не вважаються такими, у яких діти особисто беруть участь (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2022 року в справі № 263/13178/18 (провадження № 61-13898св21));

у спорах між батьками про визначення місця проживання дитини до 14 років сама дитина через своїх батьків, усиновлювачів, опікунів чи інших осіб, визначених законом, не може виступати позивачем чи третьою особою із самостійними вимогами. Такі спори є спорами між батьками щодо визначення місця проживання дитини, при вирішенні яких дитина, яка може висловити свою думку, з урахуванням статті 171 СК України та статті 12 Конвенції про права дитини, висловлює свою думку та бажання щодо проживання разом з одним із батьків. Якщо малолітня дитина бажає проживати із одним з батьків, то її інтерес збігатиметься з інтересом одного з батьків. У такому випадку самостійна вимога малолітньої дитини відсутня. Якщо малолітня дитина звертається з позовом через одного з батьків як законного представника, це буде позов з такою самою вимогою, що і позов батька чи матері дитини (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року в справі № 761/19046/22 (провадження № 61-2959 сво 23)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18) вказано, що «суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю. Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

У справі, що переглядається:

23 липня 2025 року не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження з двох підстав: оскаржуване рішення суду було ухвалено за результатами розгляду первісного позову матері дитини - ОСОБА_1 , зустрічного позову батька - ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, і у цих правовідносинах спір виник між батьками щодо визначення місця проживання дитини та щодо участі одного з батьків у вихованні дитини ОСОБА_3 , тому сама дитина не може бути учасником справи, зокрема, особою, яка подає апеляційну скаргу, оскільки її права та інтереси захищаються іншим шляхом (думка дитини може бути заслухана судом під час розгляду справи; апелянт вже реалізував право на оскарження рішення суду через свого законного представника - батька, який діяв в інтересах дитини та оскаржував рішення суду першої інстанції в апеляційному й касаційному порядку;

апеляційний суд не звернув уваги, що лише в межах відкритого апеляційного провадження суд має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції;

ОСОБА_3 подавав апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі, і апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Проте апеляційний суд наведеного не врахував і тому оскаржена ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та обґрунтованою, і підлягає скасуванню.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні (пункт 3 частини першої статті 411 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвала Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року підписана суддями: Журбою С. О., Писаною Т. О., Приходьком К. П. (а. с. 135, том 6). Тому касаційний суд відхиляє аргументи про непідписання суддями апеляційного суду оскарженої ухвали як необґрунтовані.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення апеляційного суду ухвалене без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, касаційний суд вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції ухвала Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Коротенко

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко