У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

"19" січня 2026 р. Справа № 597/7/26

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт повного самостійного утримання та виховання батьком ОСОБА_1 , малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заінтересованою особою в заяві зазначено ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Вивчивши матеріали поданої заяви, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч.4 ст.294 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, відповідно до вимог ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявником до заяви не додано доказів самостійного утримання заявником дитини, не вказано даних щодо свого працевлаштування та матеріального стану, наявності нерухомості, іншого доходу. Також відсутня дані про матеріальну можливість заявника утримувати дитину.

Крім того, звертаючись з заявою до суду, заявником не надано жодних характеризуючих документів, даних про особу матері дитини, її майновий стан, роботу, житлові умови та інше. Заявник лише зазначає, що вона немає можливості виконувати обов`язки по утриманню та вихованню дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року). Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У зв`язку з наведеним, залишення без руху заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних вище невідповідностей та недоліків у суду будуть відсутні процесуальні перешкоди для продовження розгляду справи у порядку окремого провадження.

Тому, вважаю, що оскільки заява не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.175, 177, 318 ЦПК України, її слід залишити без руху відповідно до ст.185 ЦПК України, надавши заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 293, 294, 315, 316, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху.

Надати заявнику строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.Г. ТРЕНИЧ