Провадження № 2/521/3257/26
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Поліщук І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2026 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси за підсудністю з Київського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви суд доходить висновку, що справа за вказаним позовом не може бути прийнята до провадження Хаджибейського районного суду м. Одеси та підлягає поверненню до Київського районного суду м. Одеси як помилково направлена з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до копії ухвали судді Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2025 як підставу для передачі цієї справи за підсудністю до Хаджибейського районного суду м. Одеси суддя зазначив, що згідно з відомостями ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 08.12.2025 №5188/31075, отриманими судом 11.12.2025, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 14.09.2013 року за адресою АДРЕСА_1 , яка належить до території Хаджибейського району м. Одеси.

Вказана адреса реєстрації місця проживання відповідача не відноситься до територіальної юрисдикції Хаджибейського районного суду м. Одеси.

При цьому суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21, згідно якої в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Отже, враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , та виходячи із правил підсудності, встановлених у ст. 27 ЦПК України, вказана позовна заява підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Відповідно до п.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року в справі № 855/364/19, від 05 березня 2020 року у справі № 640/12339/19 зазначено, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад, як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ. Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Законом України «Про виконання рішень, застосуванням практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи викладене, а також той факт, що суддею Київського районного суду м. Одеси було передчасно зроблено висновок про непідсудність цієї справи Київському районному суду м. Одеси, суддя з метою недопущення порушення правил підсудності доходить висновку, що цивільну справу № 947/43886/25 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід повернути до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до Київського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 947/43886/25 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути до Київського районного суду м. Одеси як помилково направлену.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Поліщук