УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

справа № 990SCCV/10/26

провадження № 61-16вп26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2025 року на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про визначення підсудності справи про визнання особи недієздатною та встановлення опіки

(вх № 1374/0/220-26).

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2

є громадяни України, але фактично проживають за її межами, зокрема на території Федеративної Республіки Німеччина. Вказує, що її донька має інвалідність внаслідок психічного розладу, а тому потребує встановлення опіки.

Місце реєстрації в Україні знаходиться на тимчасово окупованій території (Новокаховська міська територіальна громада Херсонської області), у зв`язку з чим відповідний орган опіки та піклування не має юридичної та фактичної можливості здійснювати свої повноваження.

Враховуючи викладене та посилаючись на норми статті 295 ЦПК України, просить визначити відповідний суд України до компетенції якого належить розглядати питання щодо визначення недієздатною її доньки ОСОБА_2 .

Верховний Суд вважає, що у задоволенні заяви про визначення підсудності справи слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі статтею 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Підсудність справ про обмеження цивільної дієздатності чи визнання недієздатним громадянина України, який проживає

за її межами, визначається за клопотанням заявника ухвалою судді Верховного Суду.

Отже, Верховний Суд визначає підсудність справи про визнання недієздатним громадянина України за умови, якщо він проживає за межами України.

Із надісланого клопотання ОСОБА_1 слідує, що вона та її донька ОСОБА_2 є громадянами України, проте, доказів на підтвердження факту проживання їх за межами України суду не надано.

Допустимим й достатнім доказом підтвердження місця проживання сторін також може вважатися актуальна довідка, видана уповноваженими органами

у встановленій формі, яка має пройти легалізацію (проставлення апостиля), якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено,

що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав

у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Враховуючи відсутність відповідних доказів на підтвердження факту проживання за межами України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час звернення до суду касаційної інстанції, Верховний Суд позбавлений процесуальних підстав

й можливості вирішити питання про визначення підсудності справи.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Зміст заяви про визначення особи недієздатною передбачений частиною третьою статті 297 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Матеріали, надіслані ОСОБА_1 до Верховного Суду, не містять заяви,

для розгляду якої заявник просить визначити підсудність.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що відмова у визначенні підсудності

не позбавляє її права повторно звернутися до суду із вказаним клопотанням

про визначення підсудності справи про визнання особи недієздатною, з наведенням обґрунтування належними та допустимими доказами.

Керуючись статтею 295 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1

про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1

про визнання ОСОБА_2 недієздатною та встановлення опіки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко