ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2949/26 Справа № 2-25/2006 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

09 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року по цивільній справі № 2-25/2006 за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 , у цивільній справі № 2-25/2006 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, визнано неподаною та повернути заявнику.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

До апеляційної скарги стороною додано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

29 грудня 2025 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, та залишено без руху апеляційну скаргу на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року по цивільній справі № 2-25/2006 за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, для сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Ухвала про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року по цивільній справі № 2-25/2006, направлена на адресу апелянта, зазначену ним в своїй апеляційній скарзі (вул. Пляжна, 2/8, місто Кривий Ріг, 50083), засобами поштового зв`язку.

03.02.2026 на адресу Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, в якій сторона посилаючись на майновий стан знову просить звільнити його від сплати судового збору.

До зазначеною заяви апелянтом додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 03.03.2025 за № 0482-25-04677, з якої вбачається, що сума доходу ОСОБА_1 за 2024 рік становить 27334,19 грн, з урахуванням виплачених АТ «Криворіжгаз» дивідендів у розмірі 5,07 грн та 0,12 грн.

З наданої довідки не вбачається, що розмір судового збору (605,60 грн.) перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік (2024 рік).

Слід зауважити, що клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за оскарження ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року, з посиланням на майновий стан апелянта, вже вирішено судом апеляційної інстанції ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року, нових та об`єктивних доказів стороною не надано.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року без руху, ОСОБА_1 отримав особисто 26.01.2026 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернуто на адресу суду.

Проте, недоліки апеляційної скарги не усунуті, судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року в розмірі 605,60 грн, не сплачено.

При цьому, при залишенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у цивільній справі № 2-25/2006 без руху, судом апеляційної інстанції надавалась оцінка доводам апелянта та суд дійшов висновку про те, що за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає до правосуддя, якщо заявники зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Надані стороною заяви та заперечення неможливо вважати виконанням ухвали суду від 29 грудня 2025 року, оскільки судовий збір скаржником не сплачено, а доводи викладені у цій заявах є незгодою заявника з процесуальним рішенням суду, у зв`язку з чим у відповідності до положень ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Окрім того, згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до пунктів 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до положень ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Таким чином, на підставі статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року, слід визнати неподаною та повернути її скаржнику.

Одночасно, апеляційний суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року по цивільній справі № 2-25/2006 за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, вважати неподаною та повернути її заявнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги направити - учасникам справи, апеляційну скаргу - скаржнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду, безпосередньо до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: