П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026року м. Київ

Справа №760/4283/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1678/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Майстренка О.М. 26 червня 2025 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 з вимогами про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Задовольняючи клопотання відповідача районний суд керувався пунктом 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та вважав, що з метою забезпечення можливості останньої реалізувати свої процесуальні права у даній справі, слід зупинити провадження до припинення перебування її у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погодився із указаною ухвалою позивач його представником - адвокатом Маньковим М.В. подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вказує, що ухвала суду першої інстанції є формалізованою, необґрунтованою, порушує права позивача на доступ до правосуддя та розгляд справи у розумний строк. Крім того вказує, що така поведінка сторони відповідача суперечить практиці Верховного Суду, викладеній у постанова від 30 червня 2020 року у справі № 686/14990/18, де зроблено висновок про те, що участь адвоката у справі унеможливлює застосування положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а також послався на правову позицію викладену у справі № 686/15780/17.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Дорошенко О.Г. вказує, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України по теперішній час та залучається до бойових завдань, що підтверджується належними доказами. Процесуальний закон містить норму, що зобов`язує суд у такому випадку зупинити провадження у справ, а тому вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

26 червня 2025 року представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_1 з 29 січня 2025 року по теперішній час. На підтвердження зазначеного долучено довідку № 1287 д від 30 квітня 2025 року, видану військовою частиною № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині № НОМЕР_1 з 29 січня 2025 року по теперішній час.

На стадії апеляційного перегляду справи стороною відповідача також надано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, де вказано, що ОСОБА_2 дійсно у період з 27 квітня 2025 року по 13 серпня 2025 року, з 26 серпня 2025 року по 30 вересня 2025 року брала участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Донецький обл., Бахмутський р-н, Торецької міської ради, Донецькій обл., Краматорському р-ні, Костянтинівській міській громаді.

Відповідно до долученого витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 січня 2025 року № 31 рекрута ОСОБА_2 призвали на військову службу та призначено на посаду солдата резерву НОМЕР_2 запасної роти військової частини НОМЕР_1 з метою безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 29 січня 2025 року зараховано до списків особового складу частини.

Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 вказала на те, що правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

Щодо тлумачення терміну «переведені на воєнний стан» Велика Палата Верховного Суду зазначила що, Указом Президента України введено воєнний стан на всій території України. Цим же Указом на військове командування усіх рівнів покладено обов`язок здійснювати заходи, необхідні для забезпечення оборони України.

Профільне законодавство, зокрема Закон № 3543-XIIта Закон № 1932-XII, хоч і не використовує термін «переведення на воєнний стан», натомість оперує поняттям «переведення на організацію і штати воєнного часу». Така трансформація військових формувань є одним із ключових заходів, що вживаються у випадку введення в державі воєнного стану та загальної мобілізації.

З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них.

Водночас приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій (підпункт 4-1 пункту 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008). Сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

З наведеного вбачається, що упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі.

З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, безпосередньо у військовій частині НОМЕР_1 з 29 січня 2025 року по теперішній час. На території України введено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який діє станом на день вирішення питання про зупинення провадження у справі. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, дотримавшись таким чином норм процесуального права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, які містять посилання на практику Верховного Суду, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки 12 листопада 2025 року Великою Палатою Верховного Суду у справі № 754/947/22 викладений висновок, який підлягає до застосування судами і вказує на те, що за нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Посилання сторони позивача на наявність у відповідача уповноваженого представника також не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки вказане може бути враховано, якщо особа, яка перебуває на військовій службі надає на згоду на ведення всієї справи представнику і не вказує на необхідність зупинення провадження у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права вирішив заяву відповідача про зупинення провадження у справі, за наявності достатніх доказів для ухвалення відповідного процесуального рішення, натомість доводи апеляційної скарги зводяться до неправильного тлумачення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування ухвали, прийнятої з дотриманням норм процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук