ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1412/25

Провадження № 22-ц/820/68/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначило, що 5 квітня 2019 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк», банк) і ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір про надання кредиту №500815869 (далі кредитний договір), за умовами якого банк надав ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 25 340 грн 62 коп. строком на 24 місяці під 23% річних, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти щомісячними платежами. За договором факторингу №1 від 22 лютого 2021 року АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» (далі ТОВ «ФК Форт»), яке, у свою чергу, за договором факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року відступило це право позивачу. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 23 лютого 2021 року виникла заборгованість у розмірі 36 034 грн 05 коп., яка складається з 25 340 грн 62 коп. тіла кредиту та 7 493 грн 43 коп. процентів.

За таких обставин ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 36 034 грн 05 коп. заборгованості за кредитним договором, 3 028 грн витрат зі сплати судового збору та 9 200 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2025 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не довело належними та допустимими доказами перерахування банком кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підстави для стягнення з останнього на користь позивача як нового кредитора заборгованості за кредитним договором відсутні.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що перерахування банком відповідачу кредитних коштів підтверджуються письмовими доказами, зокрема первинними фінансовими документами, а тому висновок суду про необґрунтованість позову є помилковим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не врахував норми статей 512, 514, 526, 1048 1054, 1077 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та не застосував приписи статей 81, 89 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

5 квітня 2019 року АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 в рамках договору комплексного банківського обслуговування уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 33 637 грн 18 коп. строком на 24 місяці під 23% річних, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти щомісячними платежами (відповідно до графіку платежів до 8 квітня 2021 року).

Кредитний договір укладений сторонами шляхом пропозиції ОСОБА_1 укласти договір (оферти) і прийняття такої пропозиції АТ «Альфа-Банк» (акцепту).

Того ж дня, тобто 5 квітня 2019 року, АТ «Альфа-Банк» перерахувало кредитні кошти на банківський рахунок ОСОБА_1

22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК Форт» укладено договір факторингу №1, на підставі якого АТ «Альфа-Банк» за плату відступило ТОВ «ФК Форт» право вимоги ОСОБА_1 . За договором факторингу від 23 лютого 2021 року №01-23-02/21 ТОВ «ФК Форт» відступило це право позивачу.

З грудня 2019 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 22 лютого 2021 року виникла заборгованість у розмірі 32 834 грн 05 коп., яка складається з 25 340 грн 62 коп. тіла кредиту та 7 493 грн 43 коп. процентів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Як передбачено частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Як передбачено частиною першою статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 уклали в письмовій формі кредитний договір, який підписаний відповідаем простим підписом. За умовами цього договору АТ «Альфа-Банк» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 33 637 грн 18 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти у порядку, визначеному кредитним договором.

Враховуючи норми статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75, виписка з особового ранку ОСОБА_1 (а.с. 26-27) належно підтверджує перерахування банком відповідачу кредитних коштів, повернення відповідачем частини кредиту та процентів, виникнення у нього заборгованості за кредитним договором.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 28) в сукупності з випискою по особовому рахунку (а.с. 26-27) свідчить про невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором.

На підставі договорів факторингу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Факт укладення АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 кредитного договору та отримання ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» права вимоги за цим договором сторонами не оспорюються.

Отже висновок суду першої інстанції про недоведеність перерахування банком кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 не ґрунтується на зібраних доказах.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання з повернення кредиту та внесення процентів, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 22 лютого 2021 року в розмірі 32 834 грн 05 коп., із яких 25 340 грн 62 коп. неповернутий кредит і 7 493 грн 43 коп. нараховані проценти.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 834 грн 05 коп.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VІ) визначено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, і за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).

Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання юридичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків указаної ставки.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За загальним правилом стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заявлено з ціною 36 034 грн 05 коп. і задоволено на суму 32 834 грн 05 коп., тобто на 91,12% (32 834,05?100:36 034,05).

Отже з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» слід присудити 2 759 грн 11 коп. судового збору за подання позову (3028?91,12%) та 4 138 грн 67 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (4542?91,12%), а всього 6 897 грн 78 коп. (2759,11+4138,67).

Водночас у зв`язку з розглядом справи ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» понесло обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 3 липня 2024 року (а.с. 29-30) адвокатка Литвиненко О.І. (адвокат) надавала ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (клієнт) професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2 000 грн. Конкретні суми до оплати наводяться в акті (актах) приймання-передачі наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом (пункт 3.1).

Із акта приймання-передачі наданих послуг №4 від 2 червня 2025 року (а.с. 31) слідує, що адвокатка Литвиненко О.І. надала ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» юридичні послуги у виді: первинної консультації (тривалість 0,5 години, вартість 1 000 грн); правового аналізу наявних документів у замовника по справі (тривалістю 2 години, вартістю 4 000 грн); підготовки позовної заяви (тривалістю 2,1 години, вартістю 4 200 грн), - на загальну суму 9 200 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №2726 від 10 червня 2025 року (а.с. 34) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило адвокатці Литвиненко О.І. 9 200 грн. плати за юридичні послуги.

Визначений адвокаткою Литвиненко О.І. і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача. Відповідачем не подавалася заява про зменшення цих витрат у зв`язку з їх неспівмірністю.

З огляду на те, що позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено на 91,12%, ОСОБА_1 має відшкодувати позивачу 8 383 грн 04 коп. витрат на професійну правничу допомогу (9200?91,12%).

Всього на ОСОБА_1 слід покласти судові витрати товариства в суді першої інстанції в сумі 15 280 грн 82 коп. (6897,78+8383,04).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження 03035, місто Київ, площа Солом`янська, 2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40340222) 32 834 гривні 05 копійок заборгованості за кредитним договором і 15 280 гривень 82 копійки судових витрат, а всього 48 114 гривень 87 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Мазурчак В.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27