Справа № 351/1852/25
Номер провадження №2/351/406/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Мартинюка В.І.,

з участю секретаря судового засідання Григоращук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Ляр Д.Ю. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Підставою звернення до суду з позовом, на думку позивача, є невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, що спричинило виникнення заборгованості за цим договором.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

24 грудня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Савіхіної А.М., сформована у системі «Електронний суд» 23.12.2025, про повернення позовної заяви та сплаченого позивачем судового збору.

05 лютого 2026 року до Снятинського районного суду Івано-Франківської області від представника позивача Годованика Б.О. надійшла заява про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Підстави для повернення позовної заяви у справі визначені у статті 185 ЦПК України.

Представник позивача заявою від 24.12.2025 просив суд повернути позовну заяву та сплачений судовий збір на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Оскільки провадження у справі відкрито 22.12.2025, суд відмовляє у задоволенні заяви про повернення позовної заяви та сплаченого позивачем судового збору на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження№ 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 31.07.2023 року у справі №335/8285/22.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд встановив, що станом на 05.02.2026, тобто після пред`явлення позову і відкриття провадження у справі, заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» повністю сплачена, що підтверджує ту обставину, що спір між сторонами існував на час відкриття провадження у справі, а тому приходить до висновку про неможливість закриття провадження з підстав відсутності предмету спору у справі, враховуючи також і ту обставину, що при пред`явленні позову позивачем заявлено і вимогу про стягнення з відповідача судового збору, про повернення якого позивач просить у заяві від 05.02.2026, що додатково вказує на наявність між сторонами неврегульованих спірних питань і відсутність підстав у зв`язку із цим для закриття провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 т. 255 ЦПК України.

З огляду на зазначене, заява представника позивача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 т. 255 ЦПК України задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.4, 15, 185, 255, 257 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача АТ «Приватбанк» про повернення позовної заяви та сплаченого судового збору на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України у справі за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

У задоволенні заяви представника позивача АТ «Приватбанк» про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Василь МАРТИНЮК