УХВАЛА

06 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 2-н-68/09

провадження № 61-1194ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», боржник: ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року до суду надійшла заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про видачу дублікату судового наказу та поновлення строку пред`явлення до виконання судового наказу № 2-н-68/2009.

На обґрунтування заявлених вимог указувало, що 15 січня 2009 року Комінтернівським районним судом Одеської області було видано судовий наказ

№ 2-н-68/2009 щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором від 18 грудня 2007 року

№ 3079-н у сумі 13 799,18 грн та судових витрат у загальному розмірі 84,00 грн. Судовий наказ набрав законної сили 03 лютого 2009 року та був пред`явлений разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2013 № 114

до Суворовського відділу державної виконавчої службі Одеського міського управління юстиції, однак 01 березня 2013 року державним виконавцем першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку із пропуском строку пред`явлення документа до виконання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 березня

2015 року у справі № 2-Н-68/09 поновлено строк для пред`явлення до виконання судового наказу № 2-н-68/09.

Згодом судовий наказ №2-н-68/2009 був пред`явлений до виконання до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції м. Одеса, однак після направлення заяви про відкриття виконавчого провадження будь-яка кореспонденція на адресу Банку не надходила, у зв`язку із чим на адресу Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції м. Одеса неодноразово направлялися запити про хід виконавчого провадження щодо судового наказу № 2-н-68/20009 (від 15 вересня 2015 року № 28/01-3/17200; від 14 червня 2017 року № 113.20-13/3079-н/9812; від 02 жовтня 2023 року № 55/5-06/63091/2023; від 15 січня 2024 року № № 55/5.6-04/5083/2024).

26 лютого 2024 року на адресу Банку надійшла відповідь на запит від 15 січня 2024 року № № 55/5.6-04/5083/2024, за підписом начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бондарева І. В. про те, що 01 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»; зазначено про те, що на запит від 02 жовтня 2023 року надано відповідь 06 листопада 2023 за вих. № 130709, яку було направлено на адресу заявника простою кореспонденцією.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2024 року заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк про видачу дублікату судового наказу та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання судового наказу № 2-н-68/2009 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 3079-н від 18 грудня 2007 року в сумі 13 799,18 грн та судових витрат у загальному розмірі 84,00 грн;

Видано дублікат судового наказу № 2-н-68/2009 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №3079-н від 18 грудня 2007 року в сумі 13 799,18 грн та судових витрат у загальному розмірі 84,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2024 року скасовано.

Постановлено у справі нове судове рішення.

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржник - ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення по цивільній справі №2-н-68/2009 відмовлено.

У лютому 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2024 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не врахували практику Верховного Суду щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заявник наголошує, що суд не дослідив важливий для вирішення справи доказ - запит банку від 15 вересня 2025 щодо надання інформації про місцезнаходження судового наказу. Вважає, що надав для суду беззаперечні докази, які свідчать про втрату виконавчого листа з незалежних від банку причин, а також, що причини пропуску строку подання виконавчого документу до виконання є об`єктивними та поважними.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Щодо оскарження в частині вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої

статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (відмови у поновленні) та постанов апеляційних судів за результатами їх перегляду (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України) у касаційному порядку не передбачено.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року

у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Ураховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження у частині відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Щодо оскарження у частині вимоги про видачу дубліката виконавчого листа

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На час видачі виконавчого листа був чинний Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», а на час звернення заявника до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчих документів - Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 17.4 Розділу XIII Прикінцеві положення до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України

у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є:

1) його втрата, зокрема сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та у органу державної виконавчої служби, що в свою чергу, свідчить про те, що такий документ було втрачено;

2) звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Отже, дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання.

Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 та постанові Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 910/22462/15.

Отже, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою, обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, незалежно від фактичних та об`єктивних обставин втрати виконавчого документа, підтверджених доказами, юридично значущим є встановлення факту дотримання заявником строку звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначені процесуальні вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дубліката, є взаємопов`язаними, тому вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа можливо лише після вирішення питання про поновлення строку пред`явлення цього документа до виконання, у протилежному випадку, очевидно, що відсутні підстави для перевірки обставин втрати виконавчого листа, відповідно і для задоволення заяви стягувача в цій частині.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України від 21 квітня

1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: …інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви; питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування;

Чинним законодавством передбачена можливість видачі дубліката виконавчого документу лише у разі дотримання або ж поновлення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 2-3552/10 (провадження № 61-13845св21)).

Врахувавши, що заявнику відмовлено у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», боржник: ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник