Провадження № 6/161/46/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Антіпової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Семенової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2025 року частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №30880671 від 11.07.2024 в розмірі 23 750 ( двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень та судові витрати по справі, а саме: 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок - судового збору та 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

01.01.2026 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2025 року у справі №161/18289/25 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №30880671 від 11.07.2024 в розмірі 23 750 ( двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень та судові витрати по справі, а саме: 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок - судового збору та 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу. На даний час матеріальне становище заявника є складним, оскільки вона самостійно виховує дитину та у неї наявні інші кредитні зобов`язання.

У зв`язку з цим відповідач просила суд розстрочити виконання рішення суду на 24 місяці, шляхом щомісячної сплати заборгованості частинами у розмірі до 1 500 грн на місяць, що відповідає її реальним фінансовим можливостям.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, належним чином були чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочення виконання судового рішення означає перенесення строку його виконання на пізніший час. Розстрочення - це можливість виконувати рішення частинами у строки, визначені судом. Обидва механізми застосовуються у випадках, коли існують обставини, що ускладнюють або тимчасово унеможливлюють своєчасне виконання рішення.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Судом встановлено, що Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2025 року частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №30880671 від 11.07.2024 в розмірі 23 750 ( двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень та судові витрати по справі, а саме: 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок - судового збору та 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

Підставою для відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду можуть бути лише виняткові обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності таких виняткових обставин. Наявність у відповідача дитини та інших невиконаних кредитних зобов`язань до таких обставин не відноситься. Обставина незадовільного майнового стану відповідача належними та достатніми доказами не підтверджена.

Отже, в задоволенні заяви про відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 12, 354-355, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2025 в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали суду складений 09 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Т.А. Антіпова