Провадження №2/127/9371/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Березовської О. А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Люблінська Вікторія Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Білоус Ольга Борисівна, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

16.12.2025 представник позивача звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного заповіту від 24.01.2014, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б., зареєстрованого в реєстрі за номером 55642964, номер нотаріуса 75 та виключити зі Спадкового реєстру запис №55642964 від 24.01.2014 про реєстрацію вказаного заповіту як такого, що ґрунтується на нікчемному правочині; у разі відхилення цієї вимоги, визнати заповіт від 24.01.2014, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б., зареєстрований в реєстрі за номером 55642964, номер у нотаріуса недійсним; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 квартири загальною площею 44, 8 кв. м; частини підвалу під сарай площею 1, 5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б., внести зміни до Спадкового реєстру, вилучивши запис про реєстрацію зазначеного заповіту.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 16.12.2025 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 17.12.2025.

18.12.2025 судом була згенерована відповідь №2150048 з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача.

Дослідивши подану позовну заяву та докази, додані до неї, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір виник в спадкових правовідносинах. Предметом спору є вимоги, що стосуються дійсності заповіту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанову від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57)).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Саме позивач має право скористатись наданим йому правом обрати той спосіб захисту, який вважатиме за доцільний.

Відповідно до частини 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З наведеної норми вбачається, що законом встановлено два види недійсних правочинів: нікчемні, недійсність яких встановлена законом, та оспорювані, недійсність яких встановлюється судом.

Суд звертає увагу позивача, що нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Позивачем на одних і тих же підставах заявлено дві альтернативні вимоги, що не передбачено цивільним процесуальним законодавством, - застосування правового наслідку недійсного правочину та визнання правочину недійсним.

Отже, позивачу необхідно визначити конкретний спосіб захисту, яким буде забезпечено захист його порушеного права.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідач у цивільному процесі (фізична чи юридична особа), проти якої позивач подає позов, вважаючи, що відповідач порушив або оспорює його права, свободи чи інтереси, і вимагає їх захисту чи відновлення у цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, позивач приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус О. Б. вказує як третю особу, але пред`являє до нього вимогу про зобов`язання вчинити дії, що суперечить вище наведеним нормам ЦПК України. Вимога не може бути пред`явлена до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

В позовній заяві позивач не вказує ціну позову, хоча пред`являє вимогу про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, тобто позов має як немайнові так і майнову вимоги. Звільнення позивача законом від обов`язку сплачувати судовий збір, не позбавляє його обов`язку визначити ціну позову, надавши належні докази на підтвердження її розміру, відповідно до зазначеної вище норми Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Ціна позову, визначена виходячи з дійсної вартості спірного майна, забезпечує можливість суду відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, здійснити розподіл судових витрат, серед іншого і судового збору, від сплати якого звільнений позивач.

Також в позовній заяві позивачем не вказані відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вище зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175-177, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Люблінська Вікторія Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Білоус Ольга Борисівна, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності залишити без руху та надати позивачу строк сім днів з дня отримання ним ухвали суду для усунення недоліків, визначених в її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення ним недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати представнику позивача до електронного кабінету в системі «Електронний суд».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олена БЕРЕЗОВСЬКА