Справа № 453/1773/25
№ провадження 2/453/131/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Курницької В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Трембач М.М.,

без участі сторін, -

розглянувши в залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № -168852 від 25 грудня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

До Сколівського районного суду Львівської області 20 жовтня 2025 року в порядку цивільного судочинства надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості договорами, в якій просить стягнути з боржника, яким є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за Договорами № 3103839 від 06 грудня 2021 року та № -168852 від 25 грудня 2021 року у розмірі 66 181, 00 гривень та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - роз`єднано. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3103839, укладеним відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» 06 грудня 2021 року.Судове засідання у цивільній справі № 453/1773/25 (провадження № 2/453/940/25) за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року відкладено на «27» січня 2026 року о 10 годині 45 хвилин.

В обгрунтування поданого позову в частині Договору позики № -168852 від 25 грудня 2021 року, позивач посилається на те, що 28 серпня 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг партнерс», було укладено Договір № 28-08/25, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за Договором позики № -168852. Станом на час звернення із позовом, заборгованість за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року відповідачем не погашена, у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 5 806, 00 гривень, з яких: 2 000,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту); 3 806, 00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 5 806, 00 гривень заборгованості за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року та судові витрати по справі, а саме понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422, 40 гривень та 16 000, 00 гривень понесених витрат на правову допомогу.

Заяв, клопотань від відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило.

Частиною 1 статті 279ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідач - ОСОБА_1 , будучи належним чином та завчасно повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R 49, у визначений ухвалою суду строк відзиву на позов, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, заперечень щодо факту укладення договору позики та розрахунку заборгованості також не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст рішення складено 04 лютого 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 27 січня 2026 року, датою ухвалення рішення є саме 04 лютого 2026 року.

Перевіривши зібрані докази, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, 25 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 , було укладено Договір позики № -168852 «Проста позика».

Згідно з п.п. 2.2.-2.7 Договору позики № -168852 від 25 грудня 2021 року умовами надання кредиту є наступні: кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 2 000, 00 гривень; строк користування кредитними коштами складає 14 діб та починається з 25 грудня 2021 року та закінчується 08 січня 2022 року (включно); цільове призначення кредиту (мета використання): споживчі потреби, у т. ч. придбання позичальником будь-яких товарів, робіт, послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору; розмір фіксованої процентної ставки, встановлений договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника; плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п. п. 2.3. договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.

Порядок та умови надання та повернення кредиту визначені п.п. 3.1 - 3.2 Договору, зокрема кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 договору.

Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком розрахунків, або достроково відповідно до порядку, визначеного договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту, встановленого договором (п. 3.6 договору).

Згідно з п.п. 4.3.1 п. 4.3 договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе, за цим договором, зобов`язання, у тому числі, щодо сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки, в порядку й на умовах визначених цим договором, натомість позикодавець зобов`язаний після підписання цього договору надати позичальнику кредит (п. п. 4.4.1. п. 4.4. договору).

Відповідно до п.п. 6.1 - 6.3, 6.8 договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством, а також відшкодовують заподіяні збитки, понад неустойку. Закінчення строку дії цього договору не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов цього договору. За несвоєчасне повернення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити на користь товариства штраф у розмірі 50 % відсотків від суми кредиту, який може бути нараховано одноразово на 10-й день прострочення сплати заборгованості. Позичальник підтверджує, що належним чином і в повному обсязі ознайомлений та йому зрозумілі як положення цього договору так і правила кредитування.

Цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Цей договір вступає в силу з моменту передання грошей позичальнику, в порядку передбаченому п. п. 3.2. договору (п. 9.2, 9.5 Договору).

Згідно з п.п. 9.6, 9.16 Договору сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані товариством, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1 404 % річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Як вбачається з матеріалів справи Договір позики № -168852 від 25 грудня 2021 року підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором N4WD4ZBY, час відправлення: 16 година 14 хвилина 24 секунда, введено 25 грудня 2021 року 16 година 15 хвилина 11 секунда.

До матеріалів справи долучені копії графіку розрахунків, підписаного відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, паспорту кредиту, у якому міститься інформація щодо основних умов кредитування, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором; правил про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС».

Підписанням договору Відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Позикодавцем перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 16 січня 2025 року вбачається, що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-20/08-08 від 20 серпня 2020 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 25 грудня 2021 року о 16 годині 15 хвилині 05 секунді на суму 2 000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 127314854, призначення платежу: зарахування 2 000 грн на карту НОМЕР_2 .

07 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір факторингу № 07/03/23, за яким ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» права вимоги до боржників, зокрема до Відповідача за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року.

28 серпня 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали договір факторингу № 28-08/25, за яким ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» передає (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, зокрема до Відповідача за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року.

Відповідно витягу з Реєстру боржників, до Договору № 28-08/25, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 5 806,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 806,00 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами.

Після отримання права вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № -168852 від 25 грудня 2021 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» жодних нарахувань не здійснювалось.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Надані позивачем розрахунки заборгованості за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року, в ході розгляду справи відповідач не оспорив.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс», яке набуло право вимоги до відповідача за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав доказів повернення кредиту, так само як і альтернативного розрахунку заборгованості, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року в загальному розмірі 5 806, 00 гривень, з яких: 2 000,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту); 3 806, 00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог ч. 1, 2статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Факторинг Партнерс» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2 422, 40 гривень, що підтверджено наданим позивачем платіжною інструкцією № від 10 жовтня 2025 року, а відтак, з огляду те, що позовні вимоги задоволено повністю, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З долучених до позовної заяви договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 274 від 01 вересня 2025 року, витягу з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» з цивільним позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договорами становить 16 000, 00 гривень та складається з послуг, а саме; складання позовної заяви (4 год.) вартістю 12 000, 00 гривень; надання усної консультації з вивчення документів (2 год.), вартістю 4 000, 00 гривень.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 912/1025/20).

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч. ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають необґрунтовано завищену вартість.

Як вбачається із згаданих вище документів, предметом наданої професійної правничої допомоги є складання позовної заяви (4 год.) вартістю 12 000, 00 гривень; надання усної консультації з вивченням документів (2 год.) вартістю 4 000, 00 гривень.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 5 806, 00 гривень.

Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак, зважаючи на роз`єднання судом позовних вимог, у даній справі заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000, 00 гривень є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи певну кількість кредитних договорів, за якими ТОВ «Факторинг Партнерс» доручає АО «Лігал Ассістанс» надавати юридичну допомогу по захисту його прав відповідно до заявок на надання юридичної допомоги, а також усталену судову практику, дана справа є не складною. При цьому, представником жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої представником допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною позову, конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих представником послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2 500, 00 гривень, оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 526, 527, 530, 599, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за Договором позики № -168852 від 25 грудня 2021 року у розмірі 5 806 (п`ять тисяч вісімсот шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) накористь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6,офіс 521) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ;

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя В.Я.Курницька