Провадження № 22-ц/4808/256/26
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Томин О. О.,

секретар Шемрай Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2025 року у складі судді Бабій О.М., постановлену у м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року позивачка ОСОБА_1 пред`явила до відповідача ОСОБА_2 позов про стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей залишено без розгляду.

У апеляційній скарзі на зазначену ухвалу суду позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не було враховано того, що копії ухвали суду від 29 серпня 2025 року та повістки про виклик в судове засідання на 18 листопада 2025 року вона не отримувала. Більш того, в період часу з 05 по 10 грудня 2025 року вона перебувала за межами України, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті для виїзду за кордон. А тому вважає, що зазначені вище обставини є поважною причиною її неприбуття в судове засідання, призначене на 08 грудня 2025 року.

Також скаржниця звертає увагу апеляційного суду на те, що в матеріалах справи відсутня належним чином оформлена нею заява про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлення, а тому довідка про доставлення їй SMS-повідомлення з відомостями про призначене судове засідання не є доказом належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 правом подачі відзиву не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 до апеляційного суду не направляв. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 , яка просила скаргу задовольнити, пояснення відповідача ОСОБА_2 , який не заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи шляхом надіслання їй ухвали, повісток, смс-повідомлень, втретє не з`явилась в судове засідання без поважних причин, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду на момент розгляду справи не надходило,

З цими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення суду в повній мірі не відповідає.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша, друга, п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, за змістом положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20, від 03 квітня 2025 року у справі № 203/4777/20.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 29 серпня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 25 вересня 2025 року о 13-30 годині (а.с. 16-17). Зазначена ухвала була направлена сторонам 01 вересня 2025 року на зазначені в апеляційній скарзі поштові адреси сторін. Однак, відомості про отримання позивачкою вказаної ухвали в матеріалах справи відсутні.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки Івано-Франківського міського суду від 01 вересня 2025 року про доставку SMS позивачка ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи на 25 вересня 2025 року шляхом направлення їй SMS повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 20).

Згідно протоколу судового засідання від 25 вересня 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 18 листопада 2025 року об 11-15 годині (а.с. 25).

Про дату наступного судового засідання 18 листопада 2025 року позивачка ОСОБА_1 була вдруге повідомлена судом першої інстанції шляхом направлення їй SMS повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною довідкою Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2025 року (а.с. 28).

Згідно протоколу судового засідання від 18 листопада 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 08 грудня 2025 року о 13-00 годині (а.с. 33).

Про дату наступного судового засідання 08 грудня 2025 року позивачка ОСОБА_1 була втретє повідомлена судом першої інстанції шляхом направлення їй SMS повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною довідкою Івано-Франківського міського суду від 18 листопада 2025 року (а.с. 36). При цьому, слід зазначити, що вперше їй була направлена судова повістка про виклик до суду на 08 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку, яку вона одержала 22 листопада 2025 року. Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 37).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази повідомлення судом першої інстанції позивачки про судові засідання, призначені на 25 вересня, 18 листопада та 08 грудня 2025 року, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до частин 5, 6 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з частиною 13 статті 128 цього Кодексу за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи відсутня відповідна письмова заява позивачки ОСОБА_1 про її дозвіл на отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлення, а тому колегія суддів приходить до висновку, що довідки Івано-Франківського міського суду про доставку SMS від 01 та 25 вересня, а також від 18 листопада 2025 року щодо повідомлення позивачки ОСОБА_1 про розгляд справи, не є належними повідомленнями, оскільки не було передумов, передбачених частиною 13 статті 128 ЦПК України.

Більш того, слід зазначити, що вказані SMS-повідомлення були направлені на номер телефону « НОМЕР_1 », який є відмінним від номеру телефону, вказаного позивачкою у позовній заяві: « НОМЕР_2 ».

Зазначені обставини вказують на те, що позивачка ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи, призначений на 25 вересня та 18 листопада 2025 року.

З огляду на вищезазначене, позивачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про розгляд справи судовою повісткою засобами поштового зв`язку на 08 грудня 2025 року о 13-00 не з`явилася в судове засідання на вказану дату вперше. А тому з урахуванням положень ст. 2, 8 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана у справі ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2025 року - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Івано-Франківського міського суду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

О. О. Томин