Справа № 202/817/26
Провадження № 2-н/202/134/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

05 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпра Недобитюк Н.В., ознайомившись з заявою ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла заява ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості за надання послуг ЖКГ.

З Відповіді з Єдиного демографічного реєстру № 2312238 від 05.02.2026 вбачається, що боржниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 19.07.2023. Зазначена адреса відноситься до Індустріального району м. Дніпра.

Однак, у своїй заяві представник ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» зазначає, що «боржник не виконував свої обов`язки споживача в частині своєчасної та повної оплати за спожиту ним електричну енергію за адресою: АДРЕСА_2 ».

Проте, адреса, за якою виникла заборгованість, не відноситься до Індустріального району м. Дніпра. Отже, справа не підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпра.

За змістом частини 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до пунукту 3 частини 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду з заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за користування житлово-комунальними послугами.

Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: земельна ділянка кадастровий номер :02:051:0010.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з пункту 9 частини 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За правилами частини 1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина 1 ст.30 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Зважаючи на те, що заборгованість за спожиту електричну енергію виникла за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Індустріального району м. Дніпра, дана справа не підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпра.

Відповідно до частини 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. 30, 160-165, 258, 260 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Суддя Н. В. Недобитюк