Справа № 489/9931/24 Головуюча у 1-й інстанції Рум`янцева Н. О.
Провадження № 22ц/812/217/26 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої- судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 11 серпня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Рум`янцевої Н. О. в місті Миколаєві о 15 годині 10 хвилині зі складанням повного рішення суду, у справі

за позовом

Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

(далі - ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ»)

до ОСОБА_1

про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И Л А:

18 грудня 2024 року ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 6 101 грн 45 коп. за спожиту теплову енергію за період з 1 листопада 2022 року по 1 серпня 2024 року з урахуванням перерахунку.

В обґрунтування позову зазначало, що підприємство під час опалювальних сезонів у 2022-2024 роках здійснювало теплопостачання до будинку АДРЕСА_1 , у якому розташована квартира АДРЕСА_2 , що належить відповідачу на праві власності.

Тому підприємством здійснено нарахування відповідачу плати за витрати за спожиту теплову енергію на утримання місць загального користування та допоміжних приміщень в загальному розмірі 6 101 грн 45 коп., враховуючи зміни у чинному законодавстві та введення з 1 травня 2019 року в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Ці витрати відповідачем не сплачені, внаслідок чого позивач 2 травня 2024 року подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію, яка була судом задоволена, але виданий судовий наказ в подальшому скасовано на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 6 червня 2024 року.

Після його скасування у ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» виникло право на стягнення цього ж боргу в позовному провадженні, для чого підприємством пред`явлено цей позов у грудні 2024 року.

21 лютого 2025 року відповідачем ОСОБА_1 , після отримання ухвали судді про відкриття провадження, до місцевого суду направлено заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Заочним рішенням Інгульського районного суду міста Миколаєва від 11 серпня 2025 року позов ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» задоволено, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь підприємства 6 101 грн 45 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію. Розподілено судові витрати.

25 вересня 2025 року відповідачем до суду подана заява про перегляд заочного рішення, з посиланням на те, що він не був обізнаним про розгляд справи та ухвалення рішення, а тому не зміг довести необґрунтованості обставин, зазначених позивачем у позові, оскільки не є споживачем послуг з теплопостачання за наявності в належній йому квартирі автономного опалення, встановленого за погодженням з ЖКП ММР «Південь».

Заперечуючи проти поданої ОСОБА_1 заяви позивач зазначив, що підстави для скасування заочного рішення відсутні, оскільки будучи обізнаним про відключення помешкання відповідача від централізованого опалення, позивач здійснив нарахування плати за місця загального користування та допоміжні приміщення у відповідності до норм Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках», а також з урахуванням Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року.

На заперечення позивача відповідачем надана відповідь, у якій він посилався на те, що не користується приміщеннями загального користування, оскільки такі відсутні у будинку, де знаходиться його квартира, внаслідок чого відсутні підстави для сплати ним послуг, які фактично йому, як споживачу, не надаються.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 28 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 11 серпня 2025 року відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в який він посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, і не надання належної правової оцінки обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

При тому стверджував, що під час розгляду судом справи її обставини встановлені помилково, оскільки не підтверджені належними доказами. Зокрема, обґрунтовуючи підстави для нарахування витрат за спожите тепло, суд посилався на факт приєднання відповідача до публічного договору, розміщеного на сайті позивача. В той же час відповідачем не вчинено жодних дій, які б свідчили про прийняття ним умов цього індивідуального договору, в тому числі у зв`язку з не отриманням ним тексту договору про надання послуг, а тому такий договір не є укладеним між сторонами.

Також на його думку судом не враховано, що позивачем не підтверджено наявність в будинку по АДРЕСА_1 місць загального користування, які б опалювались тепловою енергією. Навпаки, наданий відповідачем наряд від 24 листопада 2004 року про відключення належної йому нерухомості від централізованого опалення свідчить про те, що теплова енергія централізовано подається в квартири інших споживачів, а не в місця загального користування, за опалення яких має сплачувати відповідач. Більш того, у будинку в якому розташована належна відповідачу квартира, відсутні місця загального користування, в яких є засоби опалення - труби, батареї, тощо по яким постачається позивачем теплова енергія.

Крім того, наданий позивачем розрахунок боргу виглядає досить сумнівно, оскільки не містить вихідних даних, які обґрунтовують загальні суми нарахувань, та не визначає їх певний розмір, який повинен безпосередньо сплатити відповідач.

Тому посилаючись на порушення прав споживачів, зазначав про безпідставне нарахування заборгованості за порушення його права на вільний вибір надавача послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» вважала її доводи необґрунтованими, з огляду на обов`язок відповідача, як власника приміщення обладнаного індивідуальними системами опалення, на підставі типового індивідуального договору оплатити надану йому послугу з постачання теплової енергії, що витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, яка нараховується відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (далі - Методика №315) та має бути оплачена відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Також підприємство вказувало, що об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, а не окремі квартири розташовані у ньому, оскільки тепло надходить і поширюється по всіх приміщенням та елементам всередині будинку від усіх елементів опалення.

Зазначив про те, що ним надано ґрунтовний розрахунок позовних вимог, який міститься у матеріалах справи та здійснений відповідно до відсоткового співвідношення за порядком нарахування спожитих у будівлі або будинку послуг з постачання теплової енергії за загальнобудинковими потребами згідно до положень Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року, та вимог Методики №315, якою передбачено спрощене визначення обсягів теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби у разі відсутності у постачальника даних щодо площ та допоміжних приміщень для 1-5 поверхових будівель у розмірі 25%.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 3 та 25 грудня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

При вирішенні справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №260 від 28 лютого 2004 року є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.7).

Сам будинок АДРЕСА_1 , де розташована належна відповідачу квартира, відноситься до споруд старої забудови та складається з двох поверхів, що мають місця спільного загального користування (під`їзди, горище, підвал тощо).

Квартира АДРЕСА_3 та до 2004 року була обладнана центральним опаленням (а.с.54).

У лютому 2004 року ОСОБА_1 збільшена площа квартири за рахунок приєднання коридора загального користування (а.с.52-54), а квартира від`єднана від системи централізованого теплопостачання шляхом демонтування приборів центрального опалення, обрізки стояків та їх ізоляції, із встановленням системи індивідуального опалення (а.с.51).

Даних про проведення переобладнання у стінах квартири шляхом вилучення стояків труб загальної внутрішньобудинкової системи опалення у справі немає.

Тобто при проведенні ОСОБА_1 переобладнання квартири з її від`єднанням від системи центрального опалення, площа квартири збільшена за рахунок місця загального користування будинку та без її ізоляції та переобладнання зовнішніх стін квартири, через які проходять труби внутрішньобудинкової системи опалення.

Також у будинку, крім переобладнаних загальних коридорів, наявні інші місця, які відносяться до місць загального користування всіх власників будинку, такі як горище, підвал, під`їзди тощо.

Таким чином, місцевим судом правильного встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована в багатоквартирному будинку, і внаслідок положень пункту 5 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . А обов`язками усіх співвласників таких будинків відповідно до статті 7 цього ж Закону та частини 2 статі 382 ЦК України є: забезпечення належного утримання та належного санітарного, протипожежного і технічного стану спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечення технічного обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку.

Отже, саме на власника за змістом статті 322 ЦК України покладається тягар утримання майна, яке згідно до статей 150, 156 ЖК України та статей 379, 382-383 ЦК України використовується власником для власного проживання чи проживання членів сім`ї.

За змістом статей 379, 382 ЦК України житлом фізичної особи визнається житловий будинок або квартира, яка є ізольованим помешканням в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно до положень частин 4 і 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначається, що розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. А обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

У відповідності до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 315 від 22 листопада 2018 року «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» місцями загального користування є загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Тому підпунктом 12 пункту 42 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії № 830 від 21 серпня 2019 року (далі - Правила №830) одним із обов`язків споживача, який відключився від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року № 169, визначено зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

За наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження норм часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій» N 603 від 25 грудня 2013 року встановлено, що внутрішньобудинковими системами мережі є арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту, включаючи стояки холодної та гарячої води, водовідведення та опалення, які розташовані в межах житлових і нежитлових приміщень.

Отже, за аналізом наведених норм права слід дійти висновку, що обов`язком будь-якого споживача, який відключився від мережі централізованого опалення у встановленому порядку, є зобов`язання відшкодувати витрати з частини обсягу теплової енергії, наданої для опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, а також для забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Відповідно до наданої позивачем копії наряду на підключення системи опалення від 20 листопада 2023 року, будинок АДРЕСА_1 підключено до теплопостачання 20 листопада 2023 року відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської ради №1189 від 8 листопада 2023 року (а.с.8). А отже, позивачем підтверджено, що в опалювальний сезон 2023-2024рр до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , де розташована квартира, що належить відповідачу, надавалися послуги з теплопостачання, зокрема, теплоносій витрачався для опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, а також для забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Таким чином, відповідач, який є співвласником багатоквартирного будинку, споживав послуги з теплопостачання, які надаються ПрАТ «Миколаївоблтеплоенерго», як на опалення місць загального користування, так і забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, внаслідок чого зобов`язаний оплачувати такі витрати, навіть за відсутності укладеного договору на постачання тепла.

Виконання такого обов`язку фактичним споживачем послуг за загальними нормами цивільного права покладено на нього у відповідності до статті 11, частини 1 статті 14, статті 526 ЦК України.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обв`язки.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, та відповідно до статті 509 ЦК України означають правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право від боржника виконання його обов`язку.

Отже, у розумінні положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» і Закону України «Про теплопостачання», а також положень Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року (далі - Методика №315 від 22.11.2018), власник майна, яке розташовано у багатоквартирному будинку, що має спільні мережі теплопостачання, повинен сплатити надані йому послуги з постачання теплової енергії у місцях загального користування та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, зокрема, у випадку невиконання ним обов`язку укласти індивідуальний договір до факту їх отримання.

За такого підприємством, як надавачем послуг з теплопостачання, на ім`я ОСОБА_1 , як власника квартири, що знаходиться у багатоквартирному будинку, відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с.6), та нараховано витрати за опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення за встановленими тарифами та абонплату за період з листопада 2022 року по липень 2024 року включно у загальному розмірі 6 101 грн 45 коп., які позивачем пред`явлено для стягнення з відповідача у судовому порядку (а.с.6).

У відповідності до положень пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначається, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

У відповідності до пункту 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) також передбачена плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Отже, плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

За наведеного колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача абонентської плати, навіть за умови облаштування в квартирі відповідача автономного опалення та відсутності окремо підписаного споживачем договору приєднання.

Отже, відповідачу ОСОБА_2 на період, починаючи з 1 листопада 2022 року по 1 серпня 2024 року, ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» нараховані витрати в загальній сумі 6 101 грн 45 коп., які складаються з: обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення - в розмірі 5 462 грн 48 коп. та з абонентського обслуговування в розмірі 638 грн 97 коп. (а.с.6).

Самі нарахування витрат за послугами теплопостачання з розподілу теплової енергії на загальнобудинкові потреби за будинком АДРЕСА_1 здійснено ПрАТ «Миколаївска ТЕЦ» спрощено, виходячи з 25%, які встановлені для 1-5 поверхової будівлі будинку, без прив`язки до показань загальнобудинкового лічильника, дані про встановлення якого у будинку АДРЕСА_1 відсутні, та без визначення витрат відносно площі усіх квартир в будинку. Нарахування абонентської плати з послуг теплопостачання, виходячи із визначення її розміру за кожним окремим абонентом.

За такого посилання відповідача на сумнівність у достовірності проведеного надавачем послуг розрахунку не є слушними, так як суперечать наявному у справі розрахунку, здійсненому підприємством відповідно до Методики №315, та не спростовані шляхом надання особисто проведеного відповідачем розрахунку з визначенням саме які вихідні дані при проведенні нарахування позивачем використано неправильно чи необґрунтовано.

В той же час заявлені позивачем вимоги, хоча і є обґрунтованими, але не є повністю підтвердженими, зокрема, шляхом надання доказів про підключення будинку до теплопостачання у 2022-2023рр, і як наслідок підстави для нарахування відповідачу за цей період витрат з обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, окрім абонентської плати, яка нараховується в незалежності від тривалості опалювального періоду.

Тому на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» підлягали стягненню: 638 грн 97 коп. плати, нарахованої за абонентське обслуговування за період, починаючи з 1 листопада 2022 року по 1 серпня 2024 року; та 3 174 грн 30 коп. витрат на опалення, нарахованих за опалювальний період 2023-2024рр (а.с.6).

Таким чином, за наведених та встановлених колегією суддів обставин, слід виснувати, що судом першої інстанції правильно встановлено наявність підстави для участі відповідача у витратах на загальнобудинкові потреби, якими є витрати на забезпечення спільних потреб будівлі/будинку комунальними послугами у вигляді теплопостачання, та загальнобудинкових потреб на опалення, тобто витрат на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, а також внесенні абонентської плати. При тому механізм нарахування ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» таких витрат відповідачем не оспорено.

В той же час, слід звернути увагу на помилковість стягнення судом суми боргу і за період опалювального сезону 2022-2023рр за відсутністю надання позивачем належних доказів про здійснення ним теплопостачання до багатоквартирного будинку у цей період.

За наведеного наявні підстави для зміни судового рішення у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 376 ЦПК України та стягнення з відповідача на користь позивача за період з 1 листопада 2022 року по 1 серпня 2024 року 3 813 грн 27 коп. заборгованості, що складається з: 638 грн 97 коп. нарахованої плати за абонентське обслуговування та 3174 грн 30 коп. витрат на опалення.

У відповідності до статті 141 ЦПК України у зв`язку зі зміною судового рішення слід його змінити також в частині розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції судовий збір у розмірі 1 892 грн 43 коп.

За перегляд справи у суді апеляційної інстанції з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір за апеляційний перегляд в розмірі 1 703 грн 36 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 11 серпня 2025 року змінити, задовольнивши позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 - частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованість за період з 1 листопада 2022 року по 1 серпня 2024 року в загальній сумі 3 813 грн 27 коп., що складається з: 638 грн 97 коп. боргу за абонентське обслуговування та 3 174 грн 30 коп. витрат на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, і забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення в період опалювального сезону 2023-2024рр.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 1 892 грн 43 коп. сплаченого судового збору за розгляд справи у місцевому суді.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 1 703 коп. 36 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України .

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Крамаренко