Провадження № 2/522/928/26
06 лютого 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Одеська товарна біржа, Приморська державна нотаріальна контора у місті Одесі, про визнання договору дійсним,
Позивач 30.09.2025 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Одеська товарна біржа, Приморська державна нотаріальна контора у місті Одесі, про визнання договору дійсним.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері позивачки відкрилася спадкова справа, однак позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки договір на підставі якого набуто право власності посвідченій на товарній біржі. Правочин виконаний сторонами, проте у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору, нотаріус не визнає такий договір.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 02.10.2025 клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову.
Після усунення недоліків позову, ухвалою від 14.10.2025 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18.11.2025. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою від 04.11.2025 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду та неможливістю проведення відеоконференції, розгляд справи у судовому засіданні 18.11.2025 відкладено на 25.12.2025.
Розгляд справи у судовому засіданні 25.12.2025 відкладено на 03.02.2026 у зв`язку з відключенням електропостачання до приміщення суду.
У судове засідання 03.02.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник позивача ОСОБА_4 звернулася 03.02.2026 до суду з заявою про проведення засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата 06 лютого 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25 березня 1994 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони укладено договір №2190 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ОСОБА_5 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір укладено на Одеській товарній біржі (а.с.17).
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.9).
13.05.2024 Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса заведено спадкову справу №245с/2024 щодо майна померлої ОСОБА_5 (а.с.11).
Приморська державна нотаріальна контора листом від 26.07.2024 повідомила позивачу про необхідність звернення до суду, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено на Одеській товарній біржі, не може бути прийнятий нотаріусом як документ, що підтверджує право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Отже, за твердженням позивача сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.03.1994 в повному обсязі.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в квітні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні 25.03.1994 Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений на Одеській товарній біржі, слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст. ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до 81 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 81, 89, ч. 3 ст. 200, 206, 258-259, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Одеська товарна біржа, Приморська державна нотаріальна контора у місті Одесі, про визнання договору дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір №2190 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Одеській товарній біржі 25 березня 1994 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони, за яким ОСОБА_5 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 06 лютого 2026 року.
Суддя: В.Я. Бондар