Справа № 642/738/26
Провадження № 2-о/642/20/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

09 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Ольховський Є.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся представник заявника ОСОБА_1 адвокат Григоришин Віктор Іванович про встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 а також факт проживання ними однією сім`єю до дня смерті останньої. Зазначив, що встановлення факту необхідні заявнику для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд ознайомившись із заявою зазначає наступне:

Заяви подані в порядку окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 318 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи суд дійшов висновку, що дана заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 318 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

В п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, зокрема, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних органів , організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови .

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19 (провадження №14-481цс19).

Згідно ст.318ЦПКУкраїни у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини і відмову органу в отриманні документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявника і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Заінтересованими особами, з огляду на підстави звернення до суду, можуть бути інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі відсутності спадкоємців заінтересованими особами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого спадкового майна.

Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб.

Так, заявником не зазначено заінтересовану особу та не зазначено чи не вплине можливе рішення суду у даній справі на обсяг прав та обов`язків інших осіб, які не залучені до участі в справі.

Таким чином, суду не вдається можливим встановити, чи не пов`язується встановлення даного факту з наступним вирішенням спору про право, а саме права на спадкове майно.

Також, до матеріалів заяви не додано відповіді із відділу РАЦС Холодногірського РУЮ, на яке посилається заявник у своїх вимогах.

Тому заявнику необхідно усунути вищевказані недоліки поданої заяви, зазначивши коло заінтересованих осіб відповідно до заявлених ним вимог, надати відповідно копію заяви з доданими до такої додатками для таких осіб, що передбачено ч. 1 ст. 177 ЦПК України та надати відповідь із відділу РАЦС Холодногірського РУЮ, на яке посилається заявник у своїх вимогах.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175, 177, 318цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що в разі усунення недоліків у зазначений строк заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючисьст.175,ст.177,185, 258-260, 318 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки протягом 5-ти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання у вказаний в ухвалі строк вимог, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Б. Ольховський