УХВАЛА

06 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 766/14989/25

провадження № 61-1123ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору кредиту припиненим,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання договору кредиту припиненим.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_1 до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до АТ «Сенс Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору кредиту припиненим шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням

№ НОМЕР_1, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С., про примусове виконання виконавчого листа № 766/13377/24, виданого 27 серпня 2025 року Херсонським міським судом Херсонської області.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» Блажевського П. І. на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2025 року відмовлено.

У січні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, заявник просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що строк на апеляційне оскарження пропущено не з вини заявника, однак суд цього факту не врахував. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази вручення копії ухвали скаржнику, а зазначення апеляційним судом в ухвалі від 24 грудня 2025 року про отримання заявником копії ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2025 року у електронному кабінеті 30 жовтня 2025 року не відповідає дійсності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (стаття 354 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження (25 листопада

2025 року).

Факт пропуску строку на апеляційне оскарження констатує і сам заявник у своїй касаційній скарзі.

У силу положень пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, оскільки Акціонерне товариство «Сенс Банк» отримало судову кореспонденцію у особистому кабінеті у підсистемі «Електронний суд».

Залишаючи ухвалою Херсонського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року

апеляційну скаргу заявника без руху, апеляційний суд відхилив доводи заявника щодо поважності причин пропуску строку унаслідок обстрілу державою агресором

20 грудня 2024 року головного офісу банку, у зв`язку із чим банк не може забезпечити належне обслуговування кореспонденції в системі ЄСІСТС, оскільки заявником не було надано доказів, що вказані обставини об`єктивно унеможливили отримання судового рішення та своєчасну підготовку і подання апеляційної скарги.

Заявник також вказував на невручення ухвали скаржнику, оскільки оскаржувана ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2025 року постановлена без участі скаржника, повний текст оскаржуваної ухвали в паперовому варіанті на адресу скаржника не було направлено, зворотного листа в матеріалах справи немає.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі, передбаченій пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, апеляційний суд вказав, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, скаржник подав клопотання, де просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на ті ж самі причини пропуску строку, яким вже була надана оцінка апеляційним судом та які були визнані неповажними. Інших підстав для поновлення строку, які б свідчили про поважність його пропуску, скаржником у клопотанні наведено не було.

Встановивши, що вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Верховний Суд погоджується із висновками, викладеними у оскаржуваному судовому рішенні.

Апеляційний суд встановив, що ухвала Херсонським міським судом Херсонської області постановлена 16 жовтня 2025 року за відсутності учасників справи.

Копія ухвали суду направлена до електронного кабінету Акціонерного товариства «Сенс Банк» у системі «Електронний суд» та була доставлена адресату 30 жовтня 2025 року, про що свідчить картка руху документу.

На підтвердження обставини невручення копії ухвали Херсонським міським судом Херсонської області від 16 жовтня 2025 року представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвокат Блажевський П. І. надає скріншот свого кабінету представника у системі «Електронний суд».

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 14 ЦПК України).

У касаційній скарзі не наведено, а апеляційним судом не встановлено факту звернення заявника чи його представника до суду із заявою про отримання копії судового рішення у паперовому вигляді, натомість у матеріалах справи наявні докази доставки ухвали Херсонським міським судом Херсонської області

від 16 жовтня 2025 року до електронного кабінету банку 30 жовтня 2025 року.

Отже, скріншот кабінету представника Блажевського П. І. у системі «Електронний суд» не спростовує факту отримання Акціонерним товариством «Сенс Банк» копії відповідної ухвали у власному електронному кабінеті юридичної особи.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження

№ 61-14230сво18) зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції».

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості

(див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

За таких обставин відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки належного обґрунтування підстав (з наданням відповідних письмових доказів) пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду

на тривалість пропущеного строку, суду апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на мотивований зміст оскаржуваного судового рішення та доводи касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору кредиту припиненим відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник