УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Маслак В.П.,

секретаря Пшегалінській К.В.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі матеріали цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальній сумі 61530,80грн.

Від КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР 08.10.2025 до суду надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження по справі у зв`язку зі сплатою відповідачем боргу добровільно після відкриття провадження по даній справі. Також просила суд стягнути судовий збір з відповідачів по 514грн. з кожного окремо.

30.01.2026 від представника позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні 02.02.2026 відповідач ОСОБА_1 надала суду письмове клопотання про звільнення її від сплати судового збору у зв`язку зі складним матеріальним становищем та заперечила щодо заяви позивача про відмову від позову і закриття провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приймає відмову позивача від заявлених позовних вимог та закриває провадження у справі враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Приписами ч.5 ст.206 ЦПК України передбачено, що суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином, процесуальним законодавством визначено лише один випадок, коли суд не приймає відмову позивача від позову.

Судом не встановлено визначених Законом підстав, щоб не приймати відмови представника позивача від позову.

Отже, позивач скористався наданим йому правом щодо відмови від позову. Таке право є безумовним та абсолютним, адже його реалізація залежить виключно від волевиявлення самого позивача й не може ставитися в залежність від позиції інших учасників процесу стосовно вирішення спірних правовідносин. Саме таким чином реалізується принцип диспозитивності судового процесу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, підставою для звільнення від сплати судового збору та судових витрат, пов`язаних із розглядом справи являється майновий стан сторони, який позбавляє її можливості здійснити оплату судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у визначеному Законом розмірі.

Згідно довідки Управління ПФУ в Житомирській області про доходи ОСОБА_3 за період з червня 2025 по грудень 2025 сума пенсії за вказаний період складає 36031,66грн., або 5147,38грн. на місяць.

Зважаючи на викладене та наявні докази, суд приходить до висновку, що майновий стан відповідача ОСОБА_1 дає підстави для звільнення її від сплати понесених позивачем у справі витрат.

Разом з тим, відповідно до положень ст.142 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 514,00грн.

Керуючись ст.136, 142, 255, 256, 260, 261, 353 ЦПК України, судКеруючись ч.1 ст.255, ст.ст. 136, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову позивача Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про відмову від позову.

Закрити провадження по цивільній справі №296/11434/24 за позовною заявою Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії.

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовільнити.

Звільнити відповідача ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради витрати на оплату судового збору у розмірі 514,00грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Слідчий суддя В. П. Маслак