Справа № 141/1013/25
Провадження № 2/141/55/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області, в складі головуючого судді: Демченко І.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява від представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (далі Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 66983,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2025 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір через офіційний веб-сайт Позивача. Під час оформлення кредиту Відповідач створив особистий кабінет, пройшов ідентифікацію відповідно до вимог законодавства, ознайомився з умовами Кредитного договору та Правилами надання споживчих кредитів, після чого надіслав акцепт оферти шляхом застосування одноразового ідентифікатора. На виконання умов договору Позивач надав Відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку Відповідача.

Оскільки Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість перед Позивачем, яка на момент подання позовної заяви становить 66983,70 грн, з яких: 24000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту; 28224,00 грн заборгованість за процентами, 12000,00 грн заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, 2759,70 грн - заборгованість за комісією.

Окрім цього, Позивач просить стягнути з Відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 15.12.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивача та позивач копію ухвали суду отримали 16.12.2025. Клопотань та заяв не подавали.

Відповідачу ОСОБА_1 копію ухвали суду було надіслано за адресою його місця реєстрації та поштове відправлення повернулось до суду з відміткою про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення ухвали суду є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, подібна відмітка дає обґрунтовані процесуальні підстави для підтвердження факту належного повідомлення сторони у справі.

Враховуючи обставини та керуючись ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини:

10.06.2025 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Договір про відкриття кредитної лінії № 1562 5632 продукту «MaxiCredos» в електронній формі, який підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 5554.

Відповідно до умов договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб у розмірі 24000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Позичальника.Як вбачається з п. 4.10 договору, строк на який надається кредит становить 300 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 05.04.2026. Згідно з п.4.6 договору, процентна ставка становить 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою ставкою. Згідно з п. 10.1 договору, Позичальник, за дотримання вимог п. 10.2 цього договору, користується пільговою процентною ставкою, яка становить 0,90 % за кожен денькористування кредитом , яка надається кредитодавцем виключно як знижка за користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.Можливість сплати процентів за пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування.

Згідно з п. 4.7 договору, комісія за видачу кредиту становить 20 % від суми виданого кредиту.

Для отримання коштів позичальник вказав номер особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п. 8.3-8.4 договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу кредиту. У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту, кредитодавець має право розірвати цей договір за своєю ініціативою, проінформувавши про це позичальника письмово за 30 календарних днів.

Згідно з п.9.2.1 Правил відкриття кредитної лінії ( є невід`ємною частиною договору (п.12.1 Правил)), у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредитуабо повернення частини суми кредиту щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту до закінчення строку кредитування, визначеного у договорі, в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу кредиту.

Ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім`м підтверджено перерахування коштів за договором №1562-5632 від 10.06.2025, перерахування коштів здійснювалось через платіжну систему EasyPay на картку НОМЕР_1 10.06.2025 в сумі 24000,00 грн, що підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1562-5632 від 10.06.2025, станом на 21.10.2025 позичальнику ОСОБА_1 нараховано заборгованість за період з 10.06.2025 по 21.10.2025 у загальній сумі 66983,70 грн, з яких: 24000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту; 28224,00 грн заборгованість за процентами, 12000,00 грн заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК 12000,00 грн, заборгованість за комісією - 2759,70 грн. Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 5064,30 грн.

Як вбачається з документу № 1562-5632/в від 28.10.2025, кредитор звернувся до позичальника ОСОБА_1 з вимогою сплати заборгованості за кредитним договором №1562-5632 від 10.06.2025, протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги позичальником. Кредитор зазначає, оскільки позичальником порушено умови договору щодо строків сплати процентів за користування кредитом на строк понад один місяць, кредитор має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування, визначеного договором.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

Щодо заборгованості за основною сумою заборгованості та нарахованих відсотків за користування кредитом за заявлений період позивачем суд зазначає.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 заперечував наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» або оспорював їх розмір, натомість Позивач довів існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтвердив факт отримання позичальником кредитних коштів.

Суд бере до уваги наданий Позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості,зокрема контррозрахунку, Відповідач не надав.

Окрім цього, суд бере до уваги, що позивач заявляє вимоги в межах строку дії договору. При цьому дотримався положень ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування». Умовами договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати платежів кредитор має право вимагати дострокового повернення суми кредиту до закінчення строку дії договору. Позивач, реалізовуючи надане договором та законом право, звернувся до позичальника з вимогою про дострокове повернення заборгованості, що підтверджує правомірність заявлених вимог.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 24000,00 грн та нарахованими відсотками за користування кредитом за заявлений період позивачем в сумі 28224,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України суд зазначає.

Відповідно до ст. 625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим суд зазначає, що у період, за який позивачем заявлено вимоги про стягнення процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, на території України діє воєнний стан.

Згідно з п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022)

У зв`язку з наведеним, вимоги позивача про стягнення процентів річних за ст. 625 ЦК України за зазначений період задоволенню не підлягають.

Щодо заборгованості за комісією суд зазначає.

Кредитним договором № 1562-5632 від 10.06.2025 передбачена сплата позичальником комісії за надання кредиту.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом,комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Отже, законом передбачено право банку чи іншої фінансової установи кредитодавця, встановлювати в договорі і вимагати сплати від позичальника комісій за додаткові та супутні послуги, пов`язані, зокрема, з наданням кредиту.

Однак в договорі не зазначено про надання позичальнику будь-яких додаткових чи супутніх послуг, пов`язаних з наданням кредиту. Не вбачається надання таких послуг і з інших матеріалів справи.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку кредитодавця надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Тобто надання кредитних коштів позичальнику є виконанням кредитодавцем зобов`язання, яке він взяв на себе, уклавши кредитний договір, і яке і складає зміст договору кредиту.

Таким чином, умова про встановлення комісії за сам факт надання кредиту в силу ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною, а позовна вимога про стягнення комісії за надання кредиту задоволенню не підлягає.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 09.12.2019 по справі № 524/5152/15-ц: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику».

ВП ВС у постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 зазначив, що банк неповноважний стягувати з позичальника плату за дії, які не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам самого банку.

Також, колегія суддів ВП ВС у постановах від 13.07.2022у справі №363/1834/17, 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідаєпередбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільногозаконодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частинипершоївказаноїстатті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і йогозміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.

Посилання позивача на висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19, є безпідставними, оскільки ці висновки не узгоджуються з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, а навпаки, їх спростовують. Суд у згаданій постанові доходить висновку, що встановлення комісії є правомірним у разі надання позичальнику послуг, які не входять до обов`язків банку щодо безоплатного інформування позичальника.

З огляду на зазначене, вимоги Позивача про стягнення заборгованості з комісії в сумі 2759,70 грн , є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає заборгованість в сумі 52224,00 грн, яка виникла з кредитного договору № 1562-5632 від 10.06.2025.

Згідно з частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також часткового задоволення позову, з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1887,05 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд.26, о. 407, м. Київ, 01133) заборгованість за кредитним договором № 1562-5632 від 10.06.2025 в сумі 52224,00 грн (п`ятдесят дві тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 коп.) з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 коп.) та заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом за заявлений період позивачем - 28224,00 грн (двадцять вісім тисяч двісті двадцять чотири гривні 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» витрати зі сплати судового збору в сумі 1887,05 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім гривень 05 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрКредит Фінанс», , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд.26, о. 407, м. Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І.В. Демченко