Провадження № 2-ві/742/2/26
Єдиний унікальний № 742/6617/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Давидчук Д.П., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленка А.В. перебуває цивільна справа за позовом акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування.

Під час судового розгляду 19.02.2026 відповідач ОСОБА_1 , якого підтримала відповідач ОСОБА_2 , заявив відвід головуючому судді коваленку А.В.

Заяву про відвід обґрунтовано тим, що існують обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Коваленка А.В., а саме останній відмовився надавати посвідчення судді, відтак останній не є суддею, оскільки порушена процедура його призначення, а Прилуцький міськрайонний суд не є державною установою.

Відповідно до п. 5 ч .1 ст. 36 ЦПК України, на яку покликається заявник, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Як неодноразово виснував Верховний Суд, у судовій практиці сформувалась позиція щодо презумпції особистої безсторонності суду, поки не надано доказів протилежного (ухвала ВС від 15 липня 2019 р. у справі № 9901/116/19). У п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення ЄСПЛ у справі «Kyprianou v. Cyprus», заява № 73797/01, п. 119).

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти АвстріЇ» ЄСПЛ зазначив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися в його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди в демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Ці судження знайшли свій відклик і в дисциплінарній практиці Вищої ради правосуддя, яка неодноразово виснувала, що факт, який викликає сумніви в неупередженості судді при розгляді справи повинен ґрунтуватися на доказах. Ця підстава застосовується лише у випадку доведеності, що суддя прямо або опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи. Для визнання упередженості потрібні докази, які б свідчили про наявність заінтересованості у результаті розгляду справи.

Натомість, усна заява про відвід, заявлена відповідачем у справі, зводиться до невизнання повноважень головуючого судді та суду як уповноваженого органу судової влади, що є неприпустимим.

Стосовно вимоги предявлення службового посвідчення судді суд звертає увагу, що у частині другій статті 16 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначено, що суддя здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком.

Частиною першою статті 51 цього Закону передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України.

Повноваження судді в судовому засіданні з розгляду справи підтверджуються мантією та нагрудним знаком. При цьому наявність або відсутність у судді посвідчення під час розгляду судової справи жодним чином не впливає на обсяг його повноважень щодо здійснення правосуддя у певному суді, що надані у порядку, встановленому законом.

Поведінка осіб, які під час судового засідання вимагають від головуючого у справі, який здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком, пред`явлення посвідчення судді, не узгоджується з положеннями частини шостої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо обов`язку фізичних і юридичних осіб поважати незалежність судді і не посягати на неї та є неприпустимою, про що зазначено в Щорічній доповіді Вищої ради правосуддя за 2019 рік про стан забезпечення незалежності суддів в Україні.

Таким чином, перевіривши доводи заявника, та оцінивши їх з точки зору обґрунтованості і відповідності вимогам законодавства, суд дійшов висновку, що заява про відвід не містить відомостей, які б свідчили про упередженість суду, та які є підставою для відводу судді відповідно до вимог статті 36 цього Кодексу, а відтак дана заява є необґрунтованою, а відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33, 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Коваленку А.В. у справі за позовом акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК