Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/6184/25
Провадження № 2/572/803/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

за участі секретаря судових засідань МОРОЗ Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/6184/25 за позовом ОСОБА_1 до Сарненської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Сарненської міської ради в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 3,55 га кадастровий номер :08:002:0205 та площею 2,03 га кадастровий номер :07:002:0009, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Державного акту серії ЯБ№ 070025 виданого 20 серпня 2004 року на підставі розпорядження голови Сарненської райдержадміністрації від 02.08.2004 року №308.

В обґрунтування заявлених вимог в поданій позовній заяві позивачем вказано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її матір`ю. Після смерті матері відкрилась спадщина на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Любиковицької сільської ради. За життя ОСОБА_2 заповіту не посвідчила, тому спадкування відбувається за законом.

Позивач зазначає, що з метою оформлення своїх прав на спадщину, що залишилась після смерті матері звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області надавши усі необхідні документи.

Однак, у видачі свідоцтва на спадщину щодо земельних ділянок, нотаріусом було відмовлено, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника ОСОБА_2 , що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку та рекомендовано за вирішенням даного питання звернутися до суду, про що було надано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину дій від 15.08.2024 року.

Позивач позбавлений можливості оформлення право на дане спадкове майно, що стало підставою для звернення із цим позовом до суду.

В судове засідання позивачем подано письмову заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Відповідачем Сарненською міською радою, суду подано письмову заяву, згідно із якою відповідач, в особі міського голови, просить приймати рішення у цій справі у відсутності представника відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами.

Сторонами заявлені клопотання про розгляд даної справи у відсутності сторін, які судом задоволені.

Інших клопотань заявлено сторонами не було.

Так, правовідносини між сторонами виникли із права на спадкування.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, зокрема на дві земельні ділянки площею 5,58 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Любиковицької сільської ради, що стверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№ 070025 виданого 20 серпня 2004 року.

Факт належності вищезазначених земельних ділянок спадкодавиці ОСОБА_2 підтверджується також сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0115190 від 12 серпня 1996 року ,архівним витягом з розпорядження голови Сарненської районної державної адміністрації №308 від 02 серпня 2004 року про погодження проекту землеустрою та передачу земельних часток (паїв) у власність громадянам на території Любиковицької сільської ради та вирішено видати громадянам Любиковицької сільської ради державні акти на право власності на земельну ділянку згідно додатку, в якому під порядковим номером 570 значиться ОСОБА_2 .

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області 14.02.2025 року за №29-17-0.2-682/2-25 на адвокатський запит повідомляє, що на підставі розпорядження голови Сарненської районної державної адміністрації від 02.08.2004 року №308, взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0115190 на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 20.08.2004 року серії ЯБ №070025. Земельні ділянки площею 3,55 га та 2,03 га, які станом на 01.01.2013 року перебували у приватній власності ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 20.08.2004 року серії ЯБ №070025, внесені до Державного земельного кадастру з кадастровими номерами :08:002:0205 та :07:002:0009.

Із довідки №13/11-27 від 11.07.2025 року, виданої старостинським округом №11 с.Любиковичі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживала без реєстрації та вела спільне господарство в АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки №13/11-272 від 11.07.2025 року, виданої старостинським округом №11 с.Любиковичі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_2 , в тому числі земельними ділянками, які належали ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №070025, виданого Сарненською райдержадміністрацією 20.08.2024 року, розміром 5,58 га.

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.06.1960 року, відповідно до якого ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В подальшому позивачка 19 листопада 1978 року зареєструвала шлюб ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Як зазначає позивачка, вона є спадкоємцем майна після померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, для оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Войцехович О.О. , яка 15.08.2024 року №314/01-16 письмово повідомила, що наданий Державний акт на право власності на дві земельні ділянки серії ЯБ №070025, виданий Сарненською райдержадміністрацією Рівненської області 20 серпня 2004 року виданий після смерті ОСОБА_2 , а тому остання не могла набути право власності на земельні ділянки і виданий державний акт є недійсним.

З посиланням на ст. 125 ЗК України, п.п. 4.19 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус роз`яснив, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, зазначене питання слід вирішувати у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із п.1 ч.1 ст.549 ЦК 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини, позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як проживала із спадкодавицею на день смерті останньої.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Як встановлено судом, померла ОСОБА_2 за життя заповіту не склала, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, с сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) с дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Окрім того, у своїй постанові від 17 березня 2020 року по справі №396/1683/18-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду зазначив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право

володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавець фактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку на території Любиковицької сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ №070025. При цьому, позивачка ОСОБА_1 після її смерті прийняли спадщину, у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 524, 525, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 319, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 78, 81 ЗК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (зареєстрована АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) до Сарненської міської ради (м.Сарни вул.Широка,31 Рівненської області, ) про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельні ділянки площею 3,55 га кадастровий номер :08:002:0205 та площею 2,03 га кадастровий номер :07:002:0009, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області,(раніше Любиковицької сільської ради Сарненського району Рівненської області), які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Державного акту серії ЯБ № 070025 виданого 20 серпня 2004 року на підставі розпорядження голови Сарненської райдержадміністрації від 02.08.2004 року №308.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: