Номер провадження 2/754/9949/25
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т. А.,

за участю секретаря судового засідання Юхименко А. Є.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в особі своєї представниці - адвокатки Долини Л. Г. звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на той факт, що вони з січня 2025 року шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач вдається до психологічного тиску та принижує позивачку, а відтак вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.11.2025 року було надано подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення протягом двох місяців.

14.01.2026 року строк наданий подружжю для примирення - сплинув.

Ухвалою судді від 26.01.2026 року було поновлено провадження у справі.

28.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких позивачка зазначає про те, що наданий судом строк для примирення не дав жодного результату. За час, відведений для примирення, подружжя не відновило сімейних відносин, не почало спільного проживання, не відновило спільне ведення господарства, не досягло жодних домовленостей щодо збереження шлюбу.

Позивачка у судове засідання не прибула, у позовній заяві просила суд провести розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач категорично заперечував проти розірвання шлюбу, наполягав на повторному наданні строку на примирення.

Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснює, що передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Верховний Суд у своїх постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18 зазначає, що здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.

Таким чином, суд враховує позицію позивачки, яка категорично заперечує щодо надання сторонам строку для примирення та зміст положення ст. 56 СК України, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що позивачка категорично проти надання строку на примирення з чоловіком, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про повторне надання строку на примирення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 259, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В АЛ И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. А. Зотько