Номер провадження 2/201/336/2026
Соборний районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Овчаренко Д.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Давидовської Т.В. від розгляду цивільної справи №201/9706/24

за позовною заявою ОСОБА_2

до ОСОБА_3

третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради,

про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

установив:

17 лютого 2026 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі заявою про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Давидовської Тетяни Володимирівни (далі - Давидовської Т.В.) від розгляду цивільної справи №201/9706/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в нього є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Давидовської Т.В. у зв`язку з тим, що, як на думку заявника, дії судді і постановлені нею судові рішення в іншій цивільній справ за участю тих саме сторін справі, які, на думку заявника, мають діаметрально різні позиції, що змінювалися під тиском з боку іншої сторони шляхом заявлення відводу, свідчать про наявне упередження. Зазначені обставини, на думку заявника, у їх сукупності є достатніми для висновку про те, що звичайна розсудлива людина мала б обґрунтовані сумніви у здатності судді Давидовської Т.В. неупереджено та об`єктивно розглянути цю справу, в якій тими ж сторонами є Трискиба І.В. та Василенко О.В., що є згідно положень п.5 ч.1 ст. 36, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставою для відводу головуючої судді Давидовської Т.В.

У судове засідання відповідач та/або його представник не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявні в ній матеріали.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення відводу заперечував у зв`язку з необґрунтованістю.

Розглянувши доводи, викладені в заяві, та матеріали справи, суд дійшов висновків про таке.

У відповідності до абзацу 2 ч.3 ст.40 ЦПК України, оскільки заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями ст.36 ЦПК України передбачено підстави для відводу (самовідводу) судді. Зокрема, п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Наявність безсторонності відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що суддя Давидовська Т.В. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Твердження у заяві про відвід про те, що дії судді в цій справі свідчать про наявне упередження, про що на думку заявника, свідчить викладення діаметрально різних позицій в ухвалених рішеннях в іншій справі за участю тих саме сторін, що змінювалися під тиском з боку іншої сторони шляхом заявлення відводу, носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого об`єктивного обґрунтування та розумного пояснення, що могли б бути добросовісно сприйняті та оцінені судом. Викладені у заяві про відвід доводи не можуть свідчити про необ`єктивність та упередженість судді, натомість твердження заявника про протилежне можуть свідчити лише про незгоду заявника із рішеннями суду.

У такому висновку суд керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, передбачені законом підстави для відводу судді відсутні, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.36, 37, 40 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Давидовської Тетяни Володимирівни від розгляду цивільної справи №201/9706/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до відповідача - ОСОБА_3 , третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний тест ухвали складено 20.02.2026 року.

Суддя Т.В.Давидовська