Провадження № 2-ві/638/17/26
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Смирнов В.А. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Агапова Романа Олександровича у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей, третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Шевченківського районного суду м. Харкова Смирнова В.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 05.02.2026, надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Агапова Р.О. у вказаній цивільній справі.

У заяві просить: задовольнити заяву про відвід судді Агапова Романа Олександровича від розгляду цивільної справи № 638/21368/24 як таку, що обґрунтована об?єктивними і підтвердженими обставинами, які викликають сумнів у його безсторонності та спроможності забезпечити ефективний судовий захист прав малолітніх дітей; усунути суддю від подальшого розгляду справи та передати матеріали справи для визначення іншого судді в порядку, встановленому законом; забезпечити розгляд справи суддею, щодо якого відсутні будь-які об?єктивні сумніви у здатності діяти з підвищеним стандартом оперативності, неупередженості та відповідальності, який є обов?язковим у справах, що стосуються прав та інтересів дітей; зафіксувати у процесуальному рішенні, що підстави відводу не пов?язані з незгодою сторони з судовими рішеннями або правовими позиціями судді, а зумовлені ризиком повторення задокументованої моделі процесуальної бездіяльності, несумісної з вимогами справедливого суду та принципом найкращих інтересів дитини.

ОСОБА_1 мотивувала свою заяву тим, що 02 лютого 2026 року під час судового засідання в режимі відеоконференції виникла нова, самостійна та юридично значуща обставина, яка об?єктивно виключає подальшу участь судді у розгляді цієї справи та зумовлює необхідність його відводу. У зазначеному засіданні судді було достеменно відомо, що Служба у справах дітей Ужгородської міської ради не наділена повноваженнями надавати обов?язковий для суду висновок щодо визначення місця проживання дітей, у зв?язку з чим подано мотивоване клопотання про заміну третьої особи на Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради. Незважаючи на це, суддя відмовив у задоволенні клопотання, свідомо залишивши справу у процесуальному стані, який виключає повноцінний та законний розгляд питання, що безпосередньо стосується прав малолітніх дітей. З цього моменту 02.02.2026 для сторони відповідача стало очевидним, що суддя усвідомлює імперативний характер участі органу опіки та піклування, усвідомлює правові наслідки розгляду справи без відповідного висновку, проте свідомо допускає і надалі підтримує процесуальну модель, за якої діти залишаються без державного захисту, а мати без ключового процесуально інституту захисту. Заявниця вказує, що заява не ґрунтується на незгоді з процесуальним рішенням судді у розумінні частини четвертої статті 36 ЦПК України. Її підставою є поведінка судді та створена ним ситуація, яка з точки зору об?єктивного спостерігача породжує виправданий сумнів у його безсторонності. Предметом оцінки є не ухвала як така, а факт свідомого допущення суддею подальшого розгляду справи в умовах грубого процесуального дефіциту захисту прав дітей.

Розглянувши заяву про відвід, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 39 ЦПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 36 ЦПК України.

Оцінивши наведені відповідачем підстави для відводу судді Агапова Р.О. суддя не знаходить підстав для його задоволення.

У своїй заяві ОСОБА_1 , акцентує увагу на тому, що заява про відвід не ґрунтується на незгоді з процесуальним рішенням у розумінні частини четвертої статті 36 ЦПК України. При цьому, як на підстави відводу судді, посилається на те, що суддя відмовив у задоволенні клопотання про заміну третьої особи з Служби у справах дітей Ужгородської міської ради на Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради.

Судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей, третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради та призначено підготовче судове засідання.

У свою чергу, ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено судовий розгляд.

02.02.2026 від Служби у справах дітей Ужгородської міської ради надійшла заява про залучення до участі у справі належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради як орган опіки та піклування.

Третя особа зазначила, що оскільки висновок про доцільність визначення місця проживання дітей було прийнято за результатами комплексного та всебічного розгляду питання Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ужгородської міської ради, на підставі рішень якої Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради було підготовлено та затверджено відповідний висновок, належною третьою особою, на яку в силу вимог статті 19 Сімейного кодексу України покладено імперативний обов?язок щодо надання та офіційного подання такого висновку до суду, є саме Виконавчий комітет Ужгородської міської ради як самостійна юридична особа.

У судовому засіданні, яке відбулось 02.02.2026, суддею Агаповим Р.О. відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 53 ЦПК України залучення до участі третіх особі можливо лише до закінчення підготовчого провадження у справі, водночас підготовче провадження у даній справі закрито 22.10.2025 та призначено судовий розгляд.

Так, можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим розроблені усталеною судовою практикою ЄСПЛ.

У рішенні ЄСПЛ «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року, зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Також, у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ прийшов до висновку, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Необхідно зазначити, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Неупередженість та об`єктивність судді в кожній справі забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у справі.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Враховуючи викладене та оцінюючи доводи відповідача з точки зору наявності підстав для відводу судді Агапова Р.О. суд вважає за необхідне зазначити, що такі доводи фактично зводяться саме до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями у справі, що стосуються розгляду справи і не можуть бути підставою для відводу. Доводи заявника будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що можливі порушення норм процесуального права при розгляді справи, можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, подання скарги на дії судді, однак не можуть бути підставами для відводу судді, оскільки сумнів у не об`єтивності та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше судовий процес можна перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

У даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, підтвердженої належними і допустимими доказами, які б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості та не об`єктивності судді Агапова Р.О., як судді при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей, третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради.

Отже, оскільки заявлений відвід судді Агапова Р.О. не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, та обґрунтованих доводів про його упередженість або не об`єктивність, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Агапова Романа Олександровича у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей, третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя В.А.Смирнов