Справа № 610/2636/25
провадження № 2-з/610/4/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Черепахи А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якій просить визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у 2025 році; визнати за ним та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на вказане майно.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 16.07.2025 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 18.09.2025.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2025 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову. На вказану ухвалу суду подано апеляційну скаргу, яка перебуває на розгляді у Харківському апеляційному суді.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27.10.2025 залучено до участі у справі № 610/2636/25 співвідповідача ОСОБА_3 .

05.01.2026 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить:

визнати недійсним договір дарування від 08 березня 2025 року, серія та номер: № 1206, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, посвідчений приватним нотаріусом Дворник Яною Вячеславівною, Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області;

визнати недійсним похідний правочин від 16 вересня 2025 року, а саме договір купівлі-продажу, серія та номер: № 848, посвідчений приватним нотаріусом Голуб Вікторією Миколаївною Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області, на підставі якого 16.09.2025 було здійснено державну реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщення за ОСОБА_4 (номер запису про право власності: 61499749).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.02.2026 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.

03.02.2026 у підготовчому судовому засіданні позивач заявив клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачкою ОСОБА_4 , яка є стороною спірного договору купівлі-продажу від 16.09.2025.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.02.2026 залучено до участі у справі № 610/2636/25 в якості співвідповідачки ОСОБА_4 .

06.02.2026 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив: накласти арешт на нежитлове приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », літ. «А-1», загальною площею 115,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, зареєстроване за ОСОБА_4 ; заборонити ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження або обтяження зазначеного об`єкта нерухомості, у тому числі шляхом продажу, дарування, міни, передачі в іпотеку чи іншим способом; заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Посилався на те, що після подання позову до суду 15.07.2025 відбулося відчуження спірного нерухомого майна, а саме 16.09.2025 право власності на зазначений об`єкт було зареєстровано за ОСОБА_4 . Таким чином, ризик подальшого відчуження спірного майна є реальним та підтвердженим фактичними обставинами, оскільки відповідне майно вже було перепродане після відкриття судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову відбувався без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд дійшов такого висновку.

Згідно інформаційної довідки «Реєстр нерухомості» від 02.02.2026, приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб В.М. 16.09.2025 зареєстровано право власності на підставі договору купівлі-продажу № 848 за ОСОБА_4 на нежитлове приміщення кафе літ. «А-1», загальною площею 115,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02.

Предметом спору у вказаній справі є: договір дарування від 08 березня 2025 року, серія та номер: № 1206, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, посвідчений приватним нотаріусом Дворник Яною Вячеславівною, Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області; похідний правочин від 16 вересня 2025 року, а саме договір купівлі-продажу, серія та номер: № 848, посвідчений приватним нотаріусом Голуб Вікторією Миколаївною Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області, на підставі якого 16.09.2025 було здійснено державну реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщення за ОСОБА_4 (номер запису про право власності: 61499749)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч. 1 ст.150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, за правилами п.п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Враховуючи, що між сторонами дійсно існує спір щодо об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення вказаного позову.

Враховуючи ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі його задоволення, а також не забезпечити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також приймаючи до уваги співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження вищевказаного майна.

Також суд зазначає, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном. Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідачів та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідачів та інших осіб права користування ним.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту та заборони вчинення інших дій окрім тих, що стосуються заборони відчуження нерухомого майна, що є достатнім та ефективним способом забезпечення вказаного позову.

Отже, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Крім того, суд роз`яснює, що пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 жовтня 2016 року № 1666-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» передбачено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними задовольнити частково.

Заборонити вчиняти дії щодо відчуження нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », літ. «А-1», загальною площею 115,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, яке на підставі договору купівлі-продажу № 848 від 16.09.2025 належить ОСОБА_4 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 610/2636/25.

В частині задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту відмовити.

Роз`яснити, що у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

У відповідності до п. п. 3, 4, 7 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», судом зазначаються відомості про стягувача та боржника:

Стягувач: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Боржник: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Боржник: - ОСОБА_4 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_5 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Суддя В.М. Тімонова