Справа № 202/7189/25
Провадження № 2/202/770/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

23 січня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Міщенко М.С.

представника позивача Білошапки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на майно, визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Білошапка О.В. звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовною заявою до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на майно, визнання протиправним та скасування розпорядження.

В обґрунтування позовної заяви зазначає про те, що 22 травня 2007 року ОСОБА_2 подарував позивачу житловий будинок із господарськими спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Краснолиманської міської ради. Позивачем було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0648 га., на якій розміщений житловий будинок та господарські споруди. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими спорудами, на земельній ділянці розташовані житловий будинок-А 1, літня кухня, сарай - Б, площею 48,6 кв.м, шлакоблочний сарай - В площею 5,6 кв.м., душ - Г площею 7,0 кв.м.,цегляний гараж - Д площею 23,2 кв.м. , вбиральня площею 1,4 кв.м.,літера Е, колонка - К, паркан - № 1.

Згідно Витягу з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 24.06.2025 року №OHM-08.11.2023-245898, житловий будинок є неприданим для нормальної експлуатації. У зв`язку зі знищенням об`єкту речового права - житлового будинку садибного типу загальною площею 67,9 кв.м., внесено до Реєстру речових прав інформацію про знищення об`єкту речового права, індексний номер рішення 79604939, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120.

Позивач звернулася до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 та отримання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0564. Розпорядженням Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 19 червня 2025 року № 642 позивачу відмовлено: у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; у передачі позивачу в оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:011:0564 площею 0,0648 ra.

Дана відмова обґрунтована тим, що згідно звіту комісією з обстеження будівель і споруд на території Лиманської міської територіальної громади, що були зруйновані або пошкоджені внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації проти України з функцією комісії з розгляду питань щодо надання компенсації на знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 17.04.2025 року № 1472 про надання ОСОБА_1 компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1 700 351, 80 грн. шляхом видачі житлового сертифікату - Х виготовлення житлового сертифікату з використанням реєстру пошкодженого та знищеного майна.

Наголошувала, що за результатом візуального обстеження, господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 отримали значні руйнування внаслідок бойових дій. Відтак, є значне пошкодження тільки житлового будинку (літера А-1) за адресою: АДРЕСА_1 , який підлягає ліквідації, що й було зроблено з вилученням запису з реєстру речових прав про право власності об`єкту речових прав-житлового будинку загальною площею 67,9 кв.м., а господарські споруди та будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: літня кухня, сарай - Б, площею 48,6 кв.м, шлакоблочний сарай - В площею 5,6 кв.м., душ - Г площею 7,0 кв.м., цегляний гараж - Д площею 23,2 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м.,літера Е, колонка - К, паркан - № 1 зазнали тільки значних руйнувань. Оскільки, згідно технічного паспорту господарські будівлі та споруди, які мають фундамент, стоять на земельній ділянці кадастровим номером :01:011:0564 площею 0,0648 га. не є тимчасовими спорудами та належать на праві власності позивачу, остання не заявляла про їх повне знищення з метою отримання за їх знищення грошової компенсації шляхом видачі житлового сертифікату-виготовлення житлового сертифікату з використанням реєстру пошкодженого та знищеного майна.

Зазначала, що відмовляючи позивачу у наданні в оренду земельної ділянки відповідач не визнає наявності у позивача права власності на господарські будівлі та споруди, які є об`єктами нерухомого майна і стоять на земельній ділянці.

Просила суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 19 червня 2025 року №642.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити.

Представник Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області надав заяву про розгляд справи без їх участі. Надав також відзив на позовну заяву в якому зазначав, що технічним звітом з технічного обстеження об`єкта розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено не тільки пошкодження житлового будинку (літ. «А-1») внаслідок бойових дій (збройної агресії російської федерації) за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до втрати стійкості його конструкцій, аварійного стану об`єкта та втрати ним своєї економічної цінності, а й господарські будівлі та споруди, що також отримали значні руйнування. На підставі технічного звіту комісією прийнято рішення від 17.04.2025 № 1472 про надання ОСОБА_1 компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер майна у Державному реєстрі речових прав 120), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1 700 351,80 грн. шляхом видачі житлового сертифіката (за рахунок державного бюджету) виготовлення житлового сертифіката з використанням реєстру пошкодженого та знищеного майна та направлення його заявнику в електронній формі - засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг. Зазначене рішення Комісії затверджено розпорядженням начальника міської військової адміністрації від 18.04.2025 № 376. Отримувач компенсації здійснює відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна.

Наголошували, що держава/територіальна громада сплачує отримувачу компенсацію за знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, а отримувач відступає державі/територіальній громаді, а держава/ територіальна громада відповідно набуває право вимоги до російської федерації щодо відшкодування збитків за знищений об`єкт нерухомого майна, в обсязі отриманої компенсації. Залежно від способу надання компенсації право вимоги за цим договором переходить від отримувача до держави/територіальної громади в день зарахування грошових коштів на поточний рахунок отримувача із спеціальним режимом використання для фінансування будівництва будинку садибного типу, садового або дачного будинку (у тому числі фінансування придбання такого приміщення/будинку, що буде споруджений у майбутньому, або інвестування/фінансування його будівництва) із використанням житлового сертифіката або на рахунок продавця житла, зазначеного в договорі про придбання житла, за переліком, сформованим засобами Реєстру пошкодженого та знищеного майна.

Звертали увагу суду, що ОСОБА_1 при реалізації житлового сертифіката відступила державі, а держава відповідно набула право вимоги до російської федерації щодо відшкодування збитків за об`єкт нерухомого майна - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що був знищений внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, в обсязі отриманої компенсації.

Враховуючи, що право власності на знищений об`єкт нерухомого майна підлягає припиненню, позивач обрала вид компенсації, який не передбачає фінансування будівництва будинку садибного типу, в тому числі й на земельній ділянці, на якій знаходиться знищений житловий будинок, - подана на затвердження технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є такою, що не відповідає ст. 40 Земельного кодексу України, та не узгоджується з положеннями ч. 20 ст. 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», п. 13 Порядку надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 № 600.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

За нормами п. «б» та п. «в» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 11 ст. 118 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність та користування громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність або користування зацікавлена особа звертається до відповідних органів з клопотанням на отримання дозволу для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або користування, за результатами розгляду якого встановлені ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Адміністративною справою в розумінні частини 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Зі змісту позовної заяви випливає, що суть спірних правовідносин полягає у оспорюванні правомірності прийнятого відповідачем рішення про відмову ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та про відмову ОСОБА_1 у передачі в оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦІЗ - 02.01) кадастровий номер :01:011:0564, загальною площею 0,0648 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що Лиманська міська військова адміністрація під час прийняття спірного рішення, яким вирішила залишити земельну ділянку в комунальній власності Лиманської міської територіальної громади, здійснювала владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах орган місцевого самоврядування реалізовував свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а, від 06 лютого 2019 року у справі 346/2888/16-а, від 16 січня 2019 року у справі 361/2562/16-а.

Таким чином, у цій справі спір, який виникає з цивільних правовідносин відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення Лиманської міської військової адміністрації, яка у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень, що свідчить про поширення на цю справу юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 19.06.2025 № 642 - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В. Бєсєда