ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3736/26 Справа № 208/3758/25 Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

09 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді-доповідача Городничої В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо усунення недоліків за її апеляційною скаргою на ухвалу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року по справі №208/3758/25 за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 11 квітня 2025 року, залишено без розгляду та повернуто боржнику (а.с. 53).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 06.01.2026 року подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду першої інстанції, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 61-63).

Матеріали цивільної справи №208/3758/25 надійшли до Дніпровського апеляційного суду 12.01.2026 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 78).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2026 року вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху (а.с. 81-82).

На виконання ухвали суду від 16.01.2026 року ОСОБА_1 , 29.01.2026 року засобами поштового зв`язку направила заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, яка 02.02.2026 року надійшла до Дніпровського апеляційного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, разом із якою направила клопотання, в якому посилаючись на ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України зазначає про те, що суд має можливість звільнити від сплати судового збору або відстрочити його сплату, щоб забезпечити доступ до апеляційного перегляду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до положень ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20) зазначила, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Разом з цим, апелянтом до свого клопотання взагалі не надано будь-яких доказів на підтвердження її скрутного матеріального становища.

Окремо слід звернути увагу, що будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні до Закону України «Про судовий збір» не внесено.

Слід зазначити, що відмова у звільненні від сплати судового збору не порушує положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд, оскільки не перешкоджає апелянту у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

З огляду на зазначене, клопотання про звільнення апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року або його відстрочення, не підлягає задоволенню.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що упостанові від 29 травня 2018 року (провадження №12-66гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що «судовий збір справляється за подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачена Законом України «Про судовий збір» сплата судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали».

Згідно п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою, сума судового збору становить - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 328,00 грн.

Таким чином, апелянту необхідно відповідно до Закону України «Про судовий збір» сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 665,60 грн (3 328,00 грн * 0,2) за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155;

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. Подат.);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0004628;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101;

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарженого рішення) по справі _________ (Номер справи), Дніпровський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи те, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2026 року, а мотиви викладені в клопотанні щодо звільнення від сплати судового збору або його відстрочення були відхилені судом, а також з метою забезпечення можливості реалізації конституційного права на апеляційне оскарження, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 127, 185, 357 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року, а саме шляхом подачі апеляційному суду оригіналу документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, для долучення до матеріалів справи, на десять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали і не усунення недоліку у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Суддя: В.С. Городнича