1Справа № 335/8286/25 6/335/13/2026
УХВАЛА

про розстрочення виконання рішення

6 лютого 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І. П.,

за участі секретаря судового засідання Сідніхіна В. С.,

представниці заявниці адвоката Богач А. О.,

прокурорки Петруновської О. І.,

представниці ЗМР Куделі Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представниці ОСОБА_1 адвокатки Богач Алли Олександрівни про розстрочення виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 8 грудня 2025 року по цивільній справі за позовом Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя в особі заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Редьки Миколи Валерійовича в інтересах Держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 до суду надійшла заява представниці ОСОБА_1 адвокатки Богач А. О. про розстрочення виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 8 грудня 2025 року по цивільній справі за позовом Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя в особі заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Редьки М. В. в інтересах Держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.

В обґрунтування заяви представниця заявниці ОСОБА_1 адвокатка Богач А. О. посилається на те, що в провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебувала вищезазначена цивільна справа. Рішенням Вознесенвського районного суду міста Запоріжжя позовну заяву Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя в особі заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Редьки М. В. в інтересах Держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 09.11.2020 по 29.05.2025 розміром 167 019,53 грн. та судовий збір в розмірі 2 411,4 грн. Зазначене рішення набрало законної сили.

Представниця заявниці зазначає, що ОСОБА_1 , як особа з якої рішенням Вознесенвського районного суду міста Запоріжжя від 08.12.2025 по справі № 335/8286/25 стягнуто значну суму коштів (169 430,93 грн.), втім вона не має достатньої фінансової можливості виконати таке рішення суду одразу у повному обсязі, оскільки не має для цього достатнього фінансового забезпечення, в підтвердження вказаного надала довідку ПФУ за формою ОК-5, з якої слідує, що ОСОБА_1 останній виплачений їй дохід мала у травні-червні 2024 року, та довідкою ПФУ за формою ОК-7, відомостями якої також підтверджується, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 не отримує доходу та не має в достатній мірі грошових коштів для виконання рішення суду в повному обсязі одразу одним платежем.

Також ОСОБА_1 зазначила, що вона, як фізична особа, окрім стягнення з неї за рішенням суду грошових коштів, має й інші зобов`язання грошового характеру щодо сплати нею комунальних послуг у квартирі в якій проживає, купівлю необхідних засобів для існування (одяг, їжа, лікарські засоби, предмети першої необхідності тощо), що також впливає на можливість нею здійснювати одночасну та повну виплату коштів на підставі вказаного судового рішення у цій справі.

Крім того, наявний в Україні воєнний стан також впливає значною мірою на можливість ОСОБА_1 отримувати стабільний дохід, працевлаштуватися, або вести іншу діяльність з метою отримання доходу, що свідчить про неможливість виконання нею рішення суду саме одразу й у повному обсязі. Заявниця має своїм місцем проживання адресу: АДРЕСА_1 , що належить до території Олександрівського району міста Запоріжжя, який останнім часом піддається ракетними обстрілами, як і в цілому і все місто, що в свою чергу свідчить про незахищеність фізичних осіб та їх вразливість, та потребує від містян мати, у випадку необхідності, хоч якісь кошти у випадку виникнення надзвичайних ситуацій.

В свою чергу, примусове стягнення з ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 169 430,93 грн., накладання у зв`язку з цим арештів на її рахунки, блокування банківських карток, тощо, покладання не неї інших обмежень у порядку примусового виконання рішення, позбавить її будь-яких засобів до існування, що носить надмірний фінансовий тягар в умовах війни в країні та зважаючи на безпекову ситуацію у м. Запоріжжя.

На думку представниці заявниці, зазначені обставини, включаючи фінансовий стан ОСОБА_1 , що підтверджений доказами, свідчить про наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання нею судового рішення про стягнення з неї грошових коштів, та є підставою для розстрочення виконання такого судового рішення. ОСОБА_1 , з урахуванням значної суми боргу, як для фізичної особи (169 430,93 грн.), та зважаючи на відсутність станом на теперішній час стабільного та фіксованого доходу, а також враховуючи наявність воєнного стану в державі та безпекову ситуацію у м. Запоріжжя, просить суд здійснити розстрочення виконання рішення суду у справі № 335/8286/25. Таким чином досягатиметься баланс інтересів обох сторін також забезпечуватиметься фактичне виконання рішення суду, яким з ОСОБА_1 стягнуті грошові кошти на загальну суму 169 430,93 грн. на користь позивача.

Крім того, вказує, що заявниця вже станом на теперішній час вживає заходів, аби мати можливість виконувати зазначене рішення суду саме відповідними частинами, згідно запропонованого графіку, що також підтверджується тим, що відповідачка не оскаржувала таке рішення в апеляційному порядку.

З урахуванням приписів ч. 5 ст. 435 ЦПК України ОСОБА_1 вважає за доцільне просити суд розстрочити сплату 169 430,93 грн. рівними платежами протягом 1 (одного) року з моменту набрання рішенням суду по справі № 335/8286/25 законної сили за таким графіком:

- до 30 січня 2026 14 119,24 грн.;

- до 28 лютого 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 березня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 квітня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 травня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 червня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 липня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 серпня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 вересня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 жовтня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 листопада 2026 14 119,24 грн.

При цьому, звертає увагу суду, що сума щомісячних платежів більше ніж в 4 рази перевищує встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 20226 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, які і так є надмірними для заявниці, як для фізичної особи, проте вона погоджується виплачувати позивачу за рішенням суду, згідно наведеного графіку та виживатиме для цього всіх залежних від неї дій та заходів.

Враховуючи зазначене, фінансовий стан заявниці, розстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік, не порушить баланс інтересів сторін, досягне мети виконання такого судового рішення при максимальному дотримання співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Одночасно, розстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання, а навпаки його забезпечить та не вплине на фінансовий стан позивача.

Посилаючись на викладене, представниця заявниці ОСОБА_1 адвокатка Богач А. О. просила суд розстрочити виконання рішення Вознсеенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.12.2025 по справі № 335/8286/25, шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми коштів визначених у такому рішенні рівними частинами, протягом одного року, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, а саме:

- до 30 січня 2026 14 119,24 грн.;

- до 28 лютого 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 березня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 квітня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 травня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 червня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 липня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 серпня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 вересня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 жовтня 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 листопада 2026 14 119,24 грн.;

- до 30 грудня 2026 14 119,29 грн.

У судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_1 адвокатка Богач А. О. заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених в ній.

Прокурорка Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Петруновська О.І. заперечувала стосовно задоволення даної заяви, просила в її задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на заяву. Під час вирішення заяви просила врахувати матеріальні інтереси сторін. Так, за інформацією опублікованою на офіційному сайті Запорізької міської ради, податок на майно є одним із основних доходів бюджету м. Запоріжжя. Неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб. В умовах воєнного стану та погіршення економічної ситуації в Україні, сплата податків, в тому числі й орендної плати за земельні ділянки, є обов`язком суб`єктів господарювання, який безпосередньо впливає на обороноздатність Держави, забезпечення фінансування заходів з розвитку територіальної громади міста Запоріжжя, виконання функцій місцевого самоврядування. Таким чином, кошти що підлягають стягненню з ОСОБА_1 будуть використані на потреби міста та територіальної громади, у тому числі для фінансування нагальних потреб держави в умовах воєнного стану, що зумовлює необхідність їх своєчасного надходження до бюджету. При цьому, матеріали додані до заяви про розстрочення виконання рішення суду не містять доказів скрутного фінансового становища заявниці. Надані ОСОБА_1 довідки ПФУ за формами ОК-5 та ОК-7 свідчать лише про відсутність нарахування заробітної плати для призначення та обчислення розміру пенсій, однак самі по собі не підтверджують неплатоспроможність заявниці. ОСОБА_1 не подано доказів відсутності банківських рахунків із грошовими коштами чи інших активів, достатніх для здійснення розрахунків зі стягувачем, а також доказів відсутності у заявниці майна чи інших активів, за рахунок яких може бути виконано судове рішення. Разом з цим, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві власності належать наступні об`єкти нерухомого майна: садовий будинок площею 343,8 кв.м., який розташований у Бориспільському районі Київська область (реєстраційний номер нерухомого майна: 040); земельна ділянка з кадастровим номером :03:004:0068 площею 0,12 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208). Крім того, ОСОБА_1 на праві власності належать будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці :05:019:0022 у АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040), на які ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.08.2025 у справі № 335/8286/25 накладено арешт з метою забезпечення позову прокурора. Реалізація зазначеного майна на прилюдних торгах забезпечить виконання рішення суду в повному обсязі. Посилання представника відповідача на складний фінансовий стан боржника, зокрема зумовлений воєнним станом та наявністю інших грошових зобов`язань (оплата комунальних послуг, витрати на проживання), не можуть вважатися обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання рішення суду, оскільки є загальними для всіх осіб та не звільняють від обов`язку виконувати судові рішення та сплачувати плату за землю. У заяві про розстрочення виконання рішення заявницею не обґрунтовано та не долучено доказів того, яким чином та за рахунок чого боржник має намір здійснювати виплату грошових коштів на виконання рішення суду у випадку надання йому судом розстрочки. Крім того, у матеріалах наданих до заяви відсутні докази які б підтверджували добросовісну поведінку боржника та враховували інтереси територіальної громади міста Запоріжжя. З огляду на викладене, прокурор вважає твердження заявниці про те, що вона не має достатньо фінансової можливості виконати рішення суду одразу у повному обсязі через відсутність достатнього фінансового забезпечення є безпідставним та таким, що не підтверджується належними доказами.

Представниця позивача Запорізької міської ради Куделя Д. В. щодо заяви ОСОБА_1 заперечувала, підтримала подані заперечення на заяву та зазначила, що представницею ОСОБА_1 не підтверджено належними доказами наявність виняткових обставин, які ускладнюють виконання рішення суду у даній справі, а лише констатовані нагальні проблеми українського суспільства. Наголошує, що неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб. Зазначає, що заявниця фактично просить суд створити для неї особливі умови виконання судового рішення, не беручи до уваги ступень її вини у виникненні спору, який відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України є обов`язковим критерієм при вирішенні питання про розстрочення. Судом рішенням у даній справі, встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час користувалась земельною ділянкою комунальної власності без належних правових підстав та без сплати обов`язкових платежів, чим порушила вимоги земельного та цивільного законодавства та завдала шкоди інтересам територіальної громади. Тому просила заяву залишити без задоволення.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, констатує таке.

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя по цивільній справі № 335/8286/25 за позовом Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя в особі заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Редьки М. В. в інтересах Держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 09.11.2020 по 29.05.2025 розміром 167 019,53 грн. та судовий збір в розмірі 2 411,4 грн.

Рішення суду ОСОБА_1 не оскаржувалося та набрало законної сили.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин щодо процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах і вважає за необхідне керуватися розділом VI ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За вимогами частини третьої цієї ж статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою цієї статті, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

У той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Також, вказана норма процесуального закону не ставить у залежність початок перебігу річного строку для розстрочення виконання судового рішення з моментом постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить розстрочити.

У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною. Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне зобов`язання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено. При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Зазначена норма кореспондується із приписами ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системне тлумачення положень ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти до висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, розстрочення виконання рішення суду не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача та не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для відповідача (боржника).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Також, Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Водночас, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003 р.). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимогі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від суми та характеру, що визначено судом. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Як на підставу для розстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 зазначає, що вона не має достатнього фінансового забезпечення, що підтверджується даними ПФУ. Окрім стягнення з неї за рішенням суду грошових коштів, має й інші зобов`язання грошового характеру щодо сплати нею комунальних послуг у квартирі в якій проживає, купівлю необхідних засобів для існування (одяг, їжа, лікарські засоби, предмети першої необхідності тощо). Крім того, запроваджений в країні воєнний стан також впливає значною мірою на можливість отримувати стабільний дохід, працевлаштуватися, або вести іншу діяльність з метою отримання доходу.

При вирішенні питання розстрочки виконання рішення суд враховує рівень доходів ОСОБА_1 , надані нею довідки ПФУ за формами ОК-5 т а ОК-07, що вона не працює. Також суд враховує ступінь вини ОСОБА_1 у виникненні спору. Окрім цього, суд бере до уваги те, що заявниця не намагається уникнути виконання рішення суду та бажає виконати рішення.

На думку суду, зазначені представницею обставини можуть свідчити, що ОСОБА_1 може знаходитися у такому матеріальному стані, який не дозволяє їй одночасно сплатити весь розмір стягнутої з неї суми доходу, отриманого від безпідставно набутого майна у повному обсязі, та вказані нею обставини на думку суду можна віднести до особливих, виняткових, отже є достатньою підставою, що ускладнює виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.12.2025.

Водночас, урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства (справедливості й розумності), права та законні інтереси стягувача, суд вважає за можливе допустити часткову розстрочку виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.12.202 на 10 місяців рівними платежами (9 платежів по 16943,09 грн., 10 платіж 16 943, 12 грн.), встановивши наступний графік погашення заборгованості: до 20 числа відповідного місяця, починаючи з дати набрання ухвали законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представниці ОСОБА_1 адвокатки Богач Алли Олександрівни задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 8 грудня 2025 року в цивільній справі за позовом Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя в особі заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Редьки Миколи Валерійовича в інтересах Держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, за період з 09.11.2020 по 29.05.2025 розміром 167 019,53 грн. та судового збору в розмірі 2 411,4 грн., а всього 169 430,93 грн., на десять місяців шляхом щомісячної сплати коштів 9 платежів по 16943,09 грн., 10 платіж 16 943, 12 грн. до 20 числа кожного місяця, починаючи з дати набрання ухвали законної сили.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. П. Соболєва