Справа № 581/52/26
Провадження № 2-н/581/4/26
У Х В А Л А

09 лютого 2026 року сел. Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінський О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в:

2 лютого 2026 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» через електронний кабінет звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з 1 травня 2022 по 31 грудня 2025 року в сумі 40000 грн.

З наданої на запит суду у відповідності до вимог частини 5 статті 165 ЦПК України Синівською сільською радою інформації вбачається, що ОСОБА_1 з 10 липня 1976 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №41 від 19 серпня 2020 року).

Приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу на підставі такого.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу, згідно з якою судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із частиною 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 цього Кодексу визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною 1 статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Положення цивільного процесуального закону не передбачають можливості заміни боржника на етапі видачі судового наказу.

Суд позбавлений можливості у відповідній процесуальній формі вирішити питання про заміну боржника на його можливих правонаступників.

Оскільки відсутні правові підстави для видачі судового наказу з урахуванням наявних обставин, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 186 цього Кодексу, в саме смерті ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 162, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О. В. Кузьмінський