Справа № 944/5921/25
Провадження №2-з/944/3/26
УХВАЛА

20.01.2026 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Добушовського Ореста Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Яворівського районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 на його користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 01.02.2025 у розмірі 1580482,19 грн.

27.11.2025 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду.

19.01.2026 до суду надійшла заява представника позивача Добушовського О.В. про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :05:001:0017, яка знаходиться в смт. Шкло Яворівського району Львівської області, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилався на те, що 01.02.2025 ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в позику (користування) грошові кошти у сумі 1 230 855 грн. Відповідно до умов договору позики заборгованості становить 1 580 482,19 грн. Станом на день подання заяви про забезпечення позову, відповідач кошти не повернула, відзив на позовну заяву не подала, на будь-які контакти не відповідає, відтак діє недобросовісно. У позивача є обґрунтовані припущення з приводу можливості відчуження майна на користь третіх осіб, а у разі невжиття заходів забезпечення позову відчуження майна може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною 5 ст.153 ЦПК України.

З огляду на викладене вище, заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч.1 ст. 153 ЦПК України, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, та за наслідками розгляду якої суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходівзабезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утрудненнявиконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 28.11.202, відповідачу належить:

- земельна ділянка, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :05:001:0017, яка знаходиться в смт. Шкло Яворівського району Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯД №525115, виданий 03 липня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у Яворівському районі Львівської області, рішення, серія та номер: №1152, виданий 01 березня 2018 року, видавник: Шклівська селищна рада;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 138, 3 кв.м (житловою площею 55,6 кв.м.), реєстраційний номер майна 24096806, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину №2247 від 06 жовтня 2011 року, видане приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Скобало Р.

Суддею встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Враховуючи ціну позову у розмірі 1 580 482,19 грн., суддя вважає заявлені представником позивача заходи забезпечення позову співмірними з ціною заявлених позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин, при вжитті заходів забезпечення позову суддя виходячи з розміру заявлених позовних вимог, бере до уваги те, що даний вид забезпечення позову не позбавляє права власності на нерухоме майно, а лише по своїй суті є тимчасовим обмеженням у праві розпорядження таким майном, у той же час забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі з метою попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача та вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

заяву адвоката Добушовського Ореста Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме:

- земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :05:001:0017, яка знаходиться в смт. Шкло Яворівського району Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯД №525115, виданий 03 липня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у Яворівському районі Львівської області, рішення, серія та номер: №1152, виданий 01 березня 2018 року, видавник: Шклівська селищна рада;

-житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 138,3 кв.м (житловою площею 55,6 кв.м.), реєстраційний номер майна 24096806, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину №2247 від 06 жовтня 2011 року, видане приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Скобало Роксоляною Володимирівною.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Юрій КОЛТУН