єдиний унікальний номер справи 531/2168/25
номер провадження 2/531/351/26
05 січня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Попова М.С.,
за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М
представника позивача Забари В.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу №531/2168/25 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за участю представника позивача Ляр Дмитра Юрійовича, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У забезпечення виконання зобов`язання за Договором PLB0G100000077 відповідачем ОСОБА_1 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договором поруки з поручителем ОСОБА_2 .
Представник позивача в судовому засіданні в режимі ВКЗ, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за їх відсутності від відповідачів до суду не надходило, відзив на позов не подали.
Тому суд, за згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, суд приходить до наступних висновків.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 10.05.2007 року уклали кредитний договір PLB0G100000077.
Згідно умов договору, банк надає позичальнику кредитні кошти готівкою через касу банку на строк з 10.05.2007 по 10.05.2017 включно, у вигляді простої кредитної лінії у розмірі 7200 доларів США на наступні цілі: купівлю житлового будинку у сумі 6400,00 доларів США, а також 800,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбаченому умовами договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період, сплати відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 договору.
Договором визначено порядок погашення заборгованості : щомісяця в період сплати (з 18 по 25 число кожного місяця) позичальник повинен надавати банку кошти у сумі 105,24 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.
Визначено, що у разі порушення термінів оплати, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту (залишок заборгованості), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.
Для виконання договору, банком відкрито позичальнику рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.
ОСОБА_1 ознайомилася з умовами договору та прийняла їх, про що свідчить її власноручний підпис.
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджено податковими касовими ордерами від 10.05.2007 №1 та №2.
10.05.2007 у забезпечення виконання зобов`язання за Договором PLB0G100000077 відповідачем ОСОБА_1 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договором поруки з поручителем ОСОБА_2 .
У договорі поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків , комісій, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Договором поруки визначено його істотні умови, з якими ОСОБА_2 ознайомився, власноручно підписавши його.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит.
В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.
У матеріалах справи мається інформація про офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 31.07.2025 (станом на дату проведення позивачем розрахунку боргу), що встановлює офіційні курси гривні до іноземної валюти. Курс долара США становить 41,7662 грн.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК України).
Доцільність використання того чи іншого виду забезпечення виконання зобов`язання залежить від сутності забезпеченого зобов`язання. Для зобов`язань, що виникають з договору позики чи кредитного договору, які останніми роками набули масового характеру, найбільш прийнятними є гарантія, застава і порука, остання з яких є більш популярною, оскільки гарантія обмежена колом осіб, що можуть виступати гарантами, а застава не може застосовуватись у випадках відсутності майна, яке може бути передане у заставу. Поручителем же може бути будь-яка фізична або юридична особа, майнове становище і ділові якості якої не викликають сумнівів у кредитора.
Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання.
Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Також поряд із порукою, за своєю правовою природою акцесорним характером володіє і неустойка, яка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.
У договорі поруки сторони погодили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків , комісій, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.
Відповідачами не подано відзив на позов, не надано суду належні та допустимі докази на спростування позиції позивача, що б ставили під сумнів правильність проведеного розрахунку заборгованості чи наявність боргових зобов`язань взагалі.
Судові витрати відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок відповідачів у розмірі 6868,71 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за участю представника позивача Ляр Дмитра Юрійовича, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Відповідачам направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 12.01.2026.

Суддя М. С. Попов