КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4137/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

встановив:

У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2006 року по 21 грудня 2018 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказувала, що після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_3 є повнолітнім, однак продовжив навчання у Київському міському медичному фаховому коледжі на денній формі навчання, та 11 серпня 2025 року зарахований на заочну форму навчання до Українського державного університету імені М. Драгоманова, що унеможливлює його працевлаштування.

Позивачка зазначала, що має незначний дохід, сім`я потребує матеріальної допомоги. Крім того, 31 липня 2025 року квартира позивачки була пошкоджена в результаті обстрілу м. Києва збройними силами російської федерації, та непридатна до проживання.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною 23 - річного віку, або припинення навчання.

Увідзиві на позовну заяву, у якому ОСОБА_1 частково визнав заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини його заробітку.

Відповідач вказував, що за рішенням суду з ньоготакож стягуються аліменти у розмірі на молодшогосина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначавтакож, що є військовослужбовцем, постійно перебуває у зоні бойових дій, декілька разів був поранений, потребує значних коштів на лікування та відновлення. Надав довідку з ВДВС про отримані позивачкою суми коштів у рахунок сплати аліментів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 25 серпня 2025 року і до припинення дитиною навчання, але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років..

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини доходів відповідача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд, ухвалюючи рішення, не урахував поданого відповідачем відзиву на позов, у якому він, зокрема, не заперечує свого обов`язку щодо утримання сина, який продовжує навчання. Натомість, суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши аліменти у розмірі більшому, аніж просила позивачка.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Онищенко П.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2006 року, який було розрізано рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва.

Відповідно до вказаного свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач вказану обставину не заперечує.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №401 від 25 серпня 2025 року, виданої Закладом фахової передвищої освіти «Київський міський медичний фаховий коледж» (ЗФПО «КММФК») ОСОБА_3 є студентом 4 курсу денної форми навчання групи 403-МИ відділення сестринська справа за спеціальністю 223 Медсестринство ЗПФО «КММФК», форма навчання бюджетна. Термін навчання з вересня 2022 року (наказ №132 від 02 серпня 2022 року) по 30 червня 2026 року.

Відповідно до довідки № 10/25 від 20 серпня 2025 року, виданої Українським державним університетом імені Михайла Драгоманова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зарахований на І курс заочної форми навчання за освітнім ступенем Бакалавр за спеціальністю А6.01. Спеціальна освіта (Логопедія), Факультету спеціальної та інклюзивної освіти за кошти фізичних та юридичних осіб Українського державного університету імені Михайла Драгоманова. Наказ про зарахування №597/з від 11 серпня 2025 року. Термін навчання 01 вересня 2025 року - 30 червня 2029 року.

Як вбачається із довідки ТОВ «СЛАЛЕН» від 07 серпня 2025 року №28, ОСОБА_2 працює на посаді адміністратора ТОВ «СЛАЛЕН» та у період з січня 2025 року по червень 2025 року її сукупний дохід склав 20 326,20 грн.

У довідці №449 від 01 серпня 2025 року, виданої Житлово-експлуатаційною дільницею №2, вказано, що у зв`язку із обстрілом КР по об`єктам цивільної інфраструктури рф 31 липня 2025 року було пошкоджено 1-й під`їзд, квартира за адресою: АДРЕСА_1 для проживання не придатна - вибиті вікна, двері, відсутні комунікації.

Також встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року у справі №759/14376/24 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом першої інстанції встановлено, що на даний час син сторін є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу він не має.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов в цілому обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки.

Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачка просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а відповідач частково визнавав позов та погоджувався із розміром аліментів - 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу). Крім цього, суд не повною мірою врахував матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та наявність на його утриманні іншої неповнолітньої дитини, а тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до припинення дитиною навчання, але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року в частині визначення розміру аліментів змінити, зменшивши їх розмір до 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома