Провадження №2-п/523/14/26
У Х В А Л А

"04" лютого 2026 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судових засідань - Дяченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, заяву представника відповідача Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» - Дьоміна О.М. про перегляд заочного рішення у цивільній справі №523/12985/25 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пеньковського В.Б. звернулась до Пересипського районного суду міста Одеси з позовом до відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заочним рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 28 269,15 грн., а також судові витрати у розмірі 5968,96 грн., що складаються з судового збору у розмірі 968,96 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн..

09 січня 2025 року представник відповідача Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» - Дьомін О.М. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси із заявою про перегляд заочного рішення, якою просив: поновити строк на подання заяви; скасувати заочне рішення суду винесене 24.11.2025 року. Обґрунтовано заяву наступним: представник відповідача не погоджується із рішенням суду, оскільки обставини справи встановлені не у повному обсязі. Суд до розгляду справи підійшов шаблонно, без дослідження обставин, які кардинально можуть змінити доказову базу самої справи. Розрахунок страхового відшкодування за страховим випадком для пошкодженого в ДТП транспортного засобу було здійснено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При розрахунку розміру страхового відшкодування бралися до уваги результати проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Згідно зі страховим актом №ОЦВ-СП-25-15-8152/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, НАСК «ОРАНТА» 18.04.2025 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 27 545,86 грн. на рахунок в АТ «УкрСиббанк». Щодо підстав для поновлення строку на подачу заяви, представник відповідача зазначає, що відповідач не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини не явки з поважних причин. На час судового розгляду представник відповідача Дьомін О.М. участі у судовому засіданні не приймав, договір на його представництво інтересів відповідача укладено пізніше, а тому він фізично був позбавлений можливості бути присутнім у судовому засіданні, та представляти інтереси відповідача. Разом із тим, у сторони відповідача наявні докази та відомості, які мають істотне значення для розгляду справи. Рішення суду не отримували ні відповідач, ні представник ОСОБА_3 , про нього представнику стало відомо із сайту Пересипського районного суду м. Одеси 28.12.2025 року, після чого через електронний суд було подано апеляційну скаргу на це рішення, однак скаргу було повернуто, після чого сторона відповідача звернулась із заявою до Пересипського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд рішення суду.

04 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суду» представником позивача адвокатом Пеньковським В.Б. подано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. Обґрунтовано заперечення наступним: відповідачем пропущено строк подання заяви про перегляд заочного рішення без поважних причин; відповідач не навів поважних причин неявки в судове засідання, та неповідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву і доказів про це; відповідач не посилається на конкретні докази, якими обґрунтовує свої заперечення; заяву про перегляд заочного рішення суду подано неповноважним представником. Також, у запереченнях адвокат Пеньковський В.Б. зазначив, що орієнтовні судові витрати Шевчук О.А. складуть 3000 грн.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 14 січня 2026 року заяву представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «ОРАНТА» про перегляд заочного рішення у справі залишено без руху, з підстав не сплати судового збору за подачу заяви, та не надання доказів направлення копії заяви із додатками всім учасникам справи.

23.01.2026 року представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ОРАНТА» Дьомін О.М. усунув недоліки заяви про перегляд заочного рішення суду.

З метою вирішення питання наявності правових підстав для поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, судом було призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пеньковський В.Б. подав заяву про проведення судового засідання з перегляду заочного рішення суду без його участі, із урахуванням поданих заперечень.

У судове засідання представник ПАТ «Страхова компанія «ОРАНТА» - Дьомін О.М, не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви належним чином.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви належним чином.

Вивчивши підстави заяви сторони відповідача про перегляд заочного рішення суду первісно в частині поновлення процесуального строку, подане заперечення, матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Законодавець встановив обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

У контексті даної справи, встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

У даному випадку, представник відповідача Дьомін О.М. зазначає, що із текстом заочного рішення він ознайомився 28.12.2025 року на сайті суду.

Разом із тим, суд констатує, що наведені доводи представника відповідача спростовуються матеріалами справи, оскільки сторона відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» отримала заочне рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2025 року, повний текст якого було складено 01.12.2025 року - 10.12.2025 року, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету відповідача в Електронному суді.

З огляду на викладене, сторона відповідача мала право подати заяву про перегляд заочного рішення суду до Пересипського районного суду м. Одеси, в силу ч.3 ст. 284 ЦПК України, протягом двадцяти днів, тобто до 30 грудня 2025 року, включно.

Разом із тим, представником відповідача 29.12.2025 року було подано до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення від 24.11.2025 року, а не заяву про перегляд рішення суду, в порядку ст. 284 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.01.2026 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику з мотивів порушення порядку оскарження заочного рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення та клопотання про поновлення процесуального строку подано до суду через підсистему «Електронний суд» 09.01.2026 року, тобто з пропуском строку для подачі відповідної заяви.

Причинами поважності пропуску процесуального строку, заявник зазначає про те, що він не приймав участі у судовому засіданні, договір з ним на представництво укладено вже після ухвалення рішення, також він звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою, та отримав ухвалу про повернення апеляційної скарги від 05.01.2026 року.

Однак, суд зазначає, що подання відповідачем всупереч визначеному законом процесуальному порядку апеляційну скаргу на заочне рішення до суду апеляційної інстанції, а не заяви про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції, після отримання його копії, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на подання заяви. При цьому, укладення договору про надання правової допомоги з представником після ухвалення заочного рішення, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, приймаючи до уваги що сторона відповідача є юридичною особою, яка здійснюючи діяльність зі страхування, явно обізнана із положенями чинного законодавства України.

Наведене узгоджується з принципом римського права «знання закону презюмується», згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Зворотнім боком презумпції знання закону виступає загальновизнаний принцип права «незнання закону не звільняє від відповідальності», що часто позначається за допомогою латинської формули ignorantia legis non excusat. Ignorantia juris non excusat або ignorantia legis neminem excusat (з латинської - «незнання закону не є виправданням ні для кого») - це правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону лише тому, що вона не знала про нього.

До такого висновку суд дійшов також у зв`язки із тим, що відповідач АТ «НАСК « ОРАНТА» уклав договір на представництво своїх інтересів із адвокатом Дьоміним О.М., який будучи професійним адвокатом добре знає вимоги чинного законодавства України, у тому числі в частині порядку оскарження заочного рішення суду.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі 756/11081/20, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У пунктах 71, 76, 77 постанови від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Також, суд констатує що резолютивною частиною заочного рішення від 24 листопада 2025 року, суд відповідачу роз`яснив строк та порядок подання заяви про його перегляд.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення Велика Палата Верховного Суду послідовно враховує критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109 ).

Усталеним у практиці ЄСПЛ є підхід щодо врахування таких обставин при оцінці поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийняті рішень про його поновлення: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

З огляду на сформовані критерії Велика Палата Верховного Суду зазначає, що за обставинами цієї справи при вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає оцінці, зокрема, процесуальна поведінка відповідачки під час розгляду справи в суді, а також її дії після отримання інформації про постановлене рішення.

Прийшовши до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду, суд також враховує, що відповідач був достеменно обізнаний про існування судового провадження у справі, позовна заява перебувала у провадженні суду більш чотирьох місяців, за цей час відповідач сповіщався про розгляд справи декілька разів, належним чином, починаючи з відправки представником позивача до Електронного кабінету ПАТ НАСК «ОРАНТА» позовної заяви с додатками, до повідомлення відповідача про розгляд справи судом в системі Електронний суд, однак в судові засідання за судовими викликами представник відповідач так і не з`явився, будь-яких заяв або клопотань суду не подавав.

Суд констатує, що про дату судового засідання, на якому було ухвалено заочне рішення суду - 24.11.2025 року відповідач ПАТ НАСК «ОРАНТА» також був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин, що об`єктивно перешкоджали відповідачу звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику відповідача Публічного акціонерного товариства «НАСК « ОРАНТА» - Дьоміну О.М. в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2025 року.

Заяву представника відповідача Публічного акціонерного товариства «НАСК « ОРАНТА» - Дьоміна О.М. про перегляд заочного рішення Пересипського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 09.02.2026р.

Суддя: К.О. Далеко