Провадження № 2/591/3063/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в особі: головуючого судді Косар А. І. розглянув в порядку письмового провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Супрун Дмитро Володимирович, до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУМИХІМПРОМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі

Питання процесуального характеру

23.10.2025 в системі Електронний суд представник позивача Супрун Дмитро Володимирович сформував до суду позов до АТ «СУМИХІМПРОМ про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи тим, що позивач з 08.09.1986 по 15.04.2025 перебувала у трудових відносинах з АТ «СУМИХІМПРОМ». Відповідач останнім часом заробітну плату виплачував нерегулярно, тому утворилась заборгованість у сумі 67 499.53 грн, яку він просить стягнути в судовому порядку.

28 жовтня 2025 року Ухвалою суду відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження.

10.11.2025 в системі «Електронний суд» відповідач подав відзив за підписом керівника Тютюник Олексія Володимировича, відповідно до якого заперечує проти заявлених вимог у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом. Вважає заявлені вимоги необґрунтованими, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

22.01.2026 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. Залишаючи позовну заяву без руху, суд зазначив, що позивач була звільнена з АТ «СУМИХІМПРОМ» 15.04.2025; позов АТ «СУМИХІМПРОМ» про стягнення заробітної плати було сформовано в системі Електронний суд 23.10.2025. Отже, строки звернення позивачки до суду за вирішенням трудового спору було пропущено, оскільки з вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі вона мала право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання нею письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні.

Суд запропонував позивачу усунути вказані недоліки шляхом повідомлення про дату одержання нею письмового повідомлення про суми, нараховані та невиплачені їй при звільненні.

28.01.2026 в системі «Електронний суд» представник позивача сформував заяву про поновлення процесуального строку, яку мотивує тим, що через скрутне матеріальне становище позивач не могла звернутись до адвоката за допомогою; час від часу вона телефонувала до підприємства та іншим чином намагалася дізнатись про дату отримання коштів, їй постійно обіцяли, що кошти скоро виплатять і запевняли, що не треба звертатись до суду. Позивач наразі точно не може пригадати дату отримання повідомлення, але вона зазначає, що отримала його незадовго до звернення до суду, тому взагалі немає підстав стверджувати, що вона пропустила строк для звернення до суду.

Також звертає увагу суду на ту обставину, що відповідач подав відзиву, з якого вбачається, що по суті позовних вимог відповідач не заперечує. Відповідач визнає наявність боргу в повному обсязі, а єдина підстава на основі якої він просить суд відмовити - пропуск, ніби без поважних причин, позовної давності. Така позиція відповідача - роботодавця вказує на його недобросовісність в плані виконання зобов`язання по оплаті праці. Тож, відповідач очевидно

зловживає своїми правами. Крім того. Відповідач не надав жодного доказу того, що Позивачка отримала повідомлення про суму боргу саме 15.04.2025.

Аналізуючи матеріали справи та заяву представника позивача про поновлення процесуального строку, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Залишаючи 22 січня 2026 року позов без руху, суд першої інстанції керувався правилами частини одинадцятої статті 187 ЦПК України, відповідно до яких суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Звертаючись до суду 23.10.2025 позивачем на підтвердження вимог було долучено інформацію, адресовану ОСОБА_1 про суму, яка належить до виплати при звільненні з 15.04.2025 за власним бажанням по заробітній платі за квітень у сумі 67 499.53 грн.

Дата формування/або отримання цього документу відсутня.

10.11.2025 в системі Електронний суд представник відповідача сформував відзив, за змістом якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «СУМИХІМПРОМ» про стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 67 499.53 грн відмовити, у зв`язку з пропуском строків на звернення з позовною заявою.

Звернув увагу суду, що ОСОБА_1 15.04.2025 під підпис було вручено письмове повідомлення про нараховану, але не виплачену заробітну плату, в якому повідомлено, що станом на 15.04.2025 заборгованість Відповідача перед Позивачем по заробітній платі складає 67 499.53 грн. Отже, з урахуванням вимог ст. 116 КЗпП України, 15 квітня 2025 року Позивач мала дізнатися про порушення її прав на отримання належних для виплати сум, як звільненому працівнику. В той же час з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, Позивач звернулася лише 23 жовтня 2025 року, тобто після спливу тримісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 233 ЦПК України.

28.01.2026 в системі «Електронний суд» представник позивача сформував заяву про поновлення процесуального строку і знову долучає інформацію, адресовану ОСОБА_1 про суму, яка належить до виплати при звільненні без дати формування і отримання документа.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції, а не чекати, коли їм буде відмовлено в задоволенні позовних вимог за недоведеністю, та потім вишукувати нові й долучати їх до апеляційної скарги. Ці положення випливають з частини третьої статті 367 ЦПК України, яка вимагає, аби докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд приймав лише у виняткових випадках. Зокрема, якщо учасник справи доведе неможливість їх подання раніше з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Верховний Суд 23 жовтня 2019 року прийняв важливу постанову (справа № 917/1307/18), якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Тож суд, розглядаючи справу, не може надавати перевагу одній зі сторін та має забезпечувати рівність прав та обов`язків учасників справи.

У тому разі, коли позивач, розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, не вчиняє жодних дій з виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, він має розуміти невідворотність настання для нього негативних процесуальних наслідків, а протилежна сторона вправі очікувати на дотримання судом вимог процесуального закону - залишення позову без розгляду у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України.

Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З метою перевірки добросовісного здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав та виконання обов`язку доказування, відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати суду відомості про вручення під підпис працівнику ОСОБА_1 , при звільненні /інший день письмове повідомлення про нараховану, але не виплачену заробітну плату (сума, період тощо, інші вихідні дані, необхідні для правильного вирішення справи по суті).

Керуючись стст. 84, 260-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Зобов`язати відповідача АТ «СУМИХІМПРОМ» надати до Зарічного районного суду м. Суми відомості про вручення під підпис працівнику ОСОБА_1 , при звільненні /інший день письмове повідомлення про нараховану, але не виплачену заробітну плату (сума, період тощо, інші вихідні дані, необхідні для правильного вирішення справи по суті), у строк до 18.02.2026.

Роз`яснити, що відповідно до частин 7-9 статті 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А. І. Косар