Справа № 367/3054/15-ц
Провадження №6/367/26/2026
УХВАЛА

Іменем України

08 січня 2026 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі судових засідань Зайцевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заяву мотивує тим що, 30 липня 2015 року Ірпінським міським судом Київської області по цивільній справі № 367/3054/15-ц на її користь було винесено рішення про вселення (позивача) ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . На підставі цього рішення було видано виконавчий лист. 14 грудня 2015 року на підставі виконавчого документа №367/3054/15-ц виданого Ірпінським міським судом Київської області 18.11.2015 року Бучанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження № 49614217. Але вселення так і не відбулося, оскільки, боржник ОСОБА_2 03.05.2017 р. після отримання вимоги державного виконавця про примусове вселення стягувача, яке було призначено на 23.05.2017 р. попросив її не проводити вказану виконавчу дію. ОСОБА_2 пояснив це тим, що у Ірпінському міському суді Київської області на той час розглядалася цивільна справа №367/4656/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу 1/2 частки квартири недійсним. Боржник переконав її, що якщо суд винесе рішення не на його користь він надасть їй вільний доступ до квартири і не буде перешкоджати її вселенню, а якщо суд задовольнить його позовні вимоги, тоді підстав для примусового вселення не буде. Вищезазначена цивільна справа розглядатись майже 10 років, але вона вірила у порядність боржника. 25 листопада 2024 року Ірпінським міським судом Київської області у цивільній справі № 367/4656/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу 1/2 частки квартири недійсним було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Коли дана ухвала суду набрала законної сили вона звернулась до боржника з вимогою про її вселення та виконання ним даної їй обіцянки. Боржник відмовився. 28 травня 2025 року вона звернулась до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про поновлення виконавчого провадження № 49614217 з примусового виконання виконавчого листа № 367/3054/15-ц про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . Заяву її було розглянуто і 29 липня 2025 року та надано відповідь про те, що дане виконавче провадження за закінченням терміну зберігання було знищено і їй було запропоновано звернутись до суду для його поновлення. Вона ще декілька разів намагалася потрапити до своєї квартири, однак ОСОБА_3 їй в цьому перешкоджає. Просить суд поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 до виконання.

Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила проводити розгляд справи в її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі.

Боржник до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про вселення та про визначення порядку користування квартирою задоволені частково. Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

14 грудня 2015 року на підставі виконавчого документа № 367/3054/15-ц виданого Ірпінським міським судом Київської області 18.11.2015 року Бучанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження № 49614217, що вбачається, з постанови про відкриття викоонавчого провадження від 14.12.2015 року та копії виконавчого листа справа № 367/3054/15-ц від 18.11.2015 року, в якій зазначено, що термін предявлення виконавчого листа до виконання до 20 жовтня 2016 року .

Згідно змісту постанови про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 49614217 від 11.04.2018 року державним виконавчим постановлено, що виконавчий документ: виконавчий лист № 367/3054/15-ц, виданий 18.11.2015 Ірпінськи міським судом Київської області про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 повернуто стягувачу. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 11.04.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015р. №8 надавав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (зокрема, рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975р.), не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998р.).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення наведеного принципу; безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності. Поновлення процесуального строку з підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до ч. 4 ст. 431 ЦПК України протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Суд, вирішуючи порушене питання, виходить з того, що заявником взагалі не вказано жодних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, зазначено, лише, що проте, що вона повірила обіцянці ОСОБА_2 про те, що після винесення рішення не на його користь по справі за його позовом до неї про визнання договору купівлі-продажу 1/2 частки квартири недійсним він надасть їй вільний доступ до квартири і не буде перешкоджати її вселенню.

Проаналізувавши вищезазначені обставини, які заявник зазначає у заяві, як поважні причини пропуску пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд дійшов висновку, що останні не є достатніми та переконливими для поновлення пропущеного строку, не відносяться до непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами, а також не належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Враховуючи викладене, суд вважає відсутніми підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 22 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 247, 433 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза