Справа №627/466/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2026 р. с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Каліберди В.А.,

з участю секретаря судового засідання - Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції Гаркавцевої Олени Сергіївни, стягувач - ОСОБА_2 , інша особа - Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_3 засобами системи «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції Гаркавцевої Олени Сергіївни, в якій просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавцевої Олени Сергіївни з нарахування аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 від 08.12.2020 р. на користь стягувача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на повнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті за період часу з 01.12.2021 р. - по 06.06.2025 р. та складання розрахунку заборгованості з боку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зі сплати аліментів станом на 11 листопада 2025 року; розрахунок заборгованості від 11.11.2025 р. з боку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зі сплати аліментів - скасувати; зобов`язати старшого державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавцеву Олену Сергіївну скласти у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 від 08.12.2020 р. новий розрахунок заборгованості з боку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зі сплати аліментів на повнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті за період часу з 16.06.2020 р. по 01.12.2021 р. з урахуванням доводів цієї скарги.

В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на повнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - з 16 червня 2020 року до закінчення навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, однак не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Виконавчий лист №627/466/20, виданий Краснокутським районним судом Харківської області 18 вересня 2020 року, на даний час перебуває на примусовому виконанні у Харківському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження № НОМЕР_4 від 08.12.2020 р., старший державний виконавець Гаркавцева О.С.).

09.10.2025, здійснюючи представництво інтересів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 від 08.12.2020 р., представник скаржника звернувся до Харківського відділу ДВС у Харківському районі з клопотанням про долучення до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4 довідки Виробничого структурного підрозділу «Моторвагонне депо Люботин» АТ «Українська залізниця» № 10 від 06.10.2025 р. про доходи ОСОБА_1 у період часу з червня 2020 року по грудень 2020 року включно у розмірі 63188,67 грн; довідки Виробничого структурного підрозділу «Моторвагонне депо Люботин» АТ «Українська залізниця» №7 від 29.09.2025 р. про доходи ОСОБА_1 у період часу з січня 2021 року по червень 2021 року включно у розмірі 19513,69 грн; трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 13.11.2012 р. на ім`я ОСОБА_1 ; довідки ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № 73-811 від 01.08.2025 р. про доходи ОСОБА_1 у період часу з 10 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 125940,27 грн; довідки ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № 73-812 від 01.08.2025 р. про доходи ОСОБА_1 у період часу з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 227609,48 грн; довідки ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № 73-813 від 01.08.2025 р. про доходи ОСОБА_1 у період часу з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 229934,45 грн; довідки ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № 73-814 від 01.08.2025 р. про доходи ОСОБА_1 у період часу з 10 січня 2025 року по 30 червня 2025 року у розмірі 94544,75 грн та проханням перерахувати суму заборгованості по аліментам з урахуванням додатково наданої інформації та документів про доходи боржника ОСОБА_1 у період часу з червня 2020 року по червень 2025 року включно.

Крім того, 16.10.2025 представник ОСОБА_3 звернувся до Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області з клопотанням про долучення до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 08.12.2020 р. інформації Харківського національного автомобільно-дорожнього університету № 1439/12 від 04.09.2025 р.; інформації Харківського національного автомобільно-дорожнього університету № 1499/12 від 17.09.2025 р.; наказу № 130/4 від 05.08.2019 р. про зарахування ОСОБА_4 на 1 курс ХНАДУ з 01.09.2019 р.; розпорядження № 14 від 06.07.2020 р. про переведення студента ОСОБА_4 на слідуючий курс; розпорядження № 7 від 12.07.2021 р. про переведення студента ОСОБА_4 на слідуючий курс; наказу № 226/4 від 30.11.2021 р. про надання студенту ОСОБА_4 академічної відпустки у період часу з 01.12.2021 р. - по 30.11.2022 р.; наказу № 196/4 від 14.11.2022 р. про продовження студенту ОСОБА_4 академічної відпустки у зв`язку зі службою у Національній гвардії України на період часу з 01.12.2022 р. - по 10.06.2023 р.; наказу № 87/4 від 12.06.2023 р. про відрахування студента ОСОБА_4 із Харківського національного автомобільно-дорожнього університету як не приступившого до занять; наказу № 170/4 від 29.08.2023 р. про поновлення студента ОСОБА_4 на 3 курс ХНАДУ з 01.09.2023 р.; розпорядження № 5 від 08.07.2024 р. про переведення студента ОСОБА_4 на слідуючий курс; наказу № 81/4 від 30.06.2025 р. про відрахування студента ОСОБА_4 із Харківського національного автомобільно-дорожнього університету у зв`язку із захистом диплому бакалавра та проханням перерахувати суму заборгованості по аліментам з урахуванням додатково наданої інформації та документів.

Вказав, що із клопотанням аналогічного змісту звертався до Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області також 29.10.2025.

Згідно інформації виконуючого обов`язки начальника Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Віталія Головка № 98000 від 11.11.2025 р., надані документи були долучені до матеріалів виконавчого провадження. Також, вищезазначеною інформацією роз`яснено, що розрахунок заборгованості аліментів обчислюється виконавцем на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснення відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Крім того, до вищезазначеної інформації надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № НОМЕР_4 станом на 11.11.2025 р., який складено старшим державним виконавцем Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гаркавцевою О.С. Відповідно до цього розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 11 листопада 2025 року зі сплати аліментів складає 141984,77 грн; виконавчий збір станом на 06.06.2025 р. становить 16864,71 грн. та штраф у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів станом на 06.06.2025 р. складає 84323,57 грн.

Із наданим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № НОМЕР_4 станом на 11 листопада 2025 р. боржник ОСОБА_1 категорично не згоден з наступних підстав.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчався у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті з моменту зарахування на 1 курс 01.09.2019 р. - по 01.12.2021 р., після чого у період часу з 01.12.2021 р. по 30.11.2022 р. знаходився на строковій військовій службі у Збройних Силах України, а у період часу з 01.12.2022 р. - по 10.06.2023 р. проходив службу за контрактом у Національній гвардії України, а відповідно у період часу з 01.12.2021 р. - по 10.06.2023 р. тобто протягом 18 місяців та 10 днів фактично навчання у Харківському національному автомобільно дорожньому університеті не проходив, відповідно до договору із навчальним закладом за навчання не сплачував, жодних матеріальних витрат на оплату проживання у гуртожитку, дорогу до місця навчання, придбання підручників, одягу, взуття, продуктів харчування, відвідування будь-яких платних факультативних занять не мав, а навпаки знаходився на повному державному утриманні та забезпеченні як строковий військовослужбовець, а під час служби за контрактом у Національній гвардії України взагалі від держави отримував заробітну плату і таким чином не мав потреби у отриманні аліментів за критерієм, «як повнолітня дитина, яка продовжує навчання». Також вказав, що студента ОСОБА_4 було відраховано 12.06.2023 р. із Харківського НАДУ як не приступившого до занять. Таким чином вважає, що починаючи з дати відрахування ОСОБА_4 з університету, тобто з 12.06.2023 р. його мати - стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 взагалі втратила право на отримання аліментів на повнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, визначене резолютивною частиною рішення суду від 17 вересня 2020 року, оскільки закінченням навчання вважається факт настання події відрахування студента ОСОБА_4 із навчального закладу 12.06.2023 року.

Зазначив, що стягувач ОСОБА_2 після відрахування 12.06.2023 р. сина з університету не повідомила письмово старшому державному виконавцю ОСОБА_5 про цю обставину, що обумовлює обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, тим самим ввела державного виконавця в оману та допустила зловживання своїм правом на отримання аліментів. Більше того, після відновлення ОСОБА_4 навчання та поновлення його на 3 курс університету з 01.09.2023 р., ні ОСОБА_2 , ні безпосередньо ОСОБА_4 із новим позовом до суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не звертались. Таким чином, боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 від 08.12.2020 р. ОСОБА_1 вважає, що стягувач ОСОБА_2 втратила право на отримання аліментів на повнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, починаючи з 01.12.2021 року і не відновила його у встановленому законом порядку, відповідно припинив свою дію обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти, а тому розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 11.11.2025 р. вважає надмірно завищеним, а дії старшого державного виконавця ОСОБА_5 по нарахуванню аліментів та складанню розрахунку заборгованості від 11.11.2025 р. не законними, оскільки у період часу з 01.12.2021 р. - по 06.06.2025 р. аліменти не підлягали нарахуванню.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду.

10.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на скаргу від Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просили у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі. Зазначили, що згідно до відомостей АСВП у Харківському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 627/466/20, виданого 18.09.2020 року Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 16.06.2020 року до закінчення навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, однак не більш ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років.

08.12.2020 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим поштовим відправленням надіслана стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. 11.11.2025, керуючись ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зроблено черговий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів із врахуванням вимог виконавчого листа № 627/466/20 від 18.09.2020 року та доданої до матеріалів виконавчого провадження інформації, наданої представником боржника. Станом на 11.11.2025 відповідно до розрахунку заборгованість зі сплати аліментів за ВП НОМЕР_4 склала 141984,77 грн, та 84323,57 грн - сума штрафу за несплату аліментів, сукупний розмір заборгованості за якими перевищує суму відповідних платежів за три роки. Розрахунок заборгованості аліментів обчислюється виконавцем на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Розрахунок від 11.11.2025 за ВП НОМЕР_4 здійснено на підставі наданих представником боржника довідок про дохід боржника, інформації з АСВП щодо доходу боржника, інформації про середню заробітну плату працівника, наявну на офіційному сайті Головного управління статистики у Харківській області, для розрахунку заборгованості за період, коли боржник не працював (відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України), та інформації Харківського національного автомобільно-дорожнього університету щодо навчання ОСОБА_4 , наданої представником боржника, оскільки здійснення виконавчого провадження являє собою сукупність дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, які розпочинаються з моменту відкриття виконавчого провадження. Вказали, що виконавче провадження має на меті виконання вже прийнятого судового рішення, що вступило в законну силу.

Виконавчим листом № 627/466/20 від 18.09.2020 року, примусове виконання якого здійснюється Відділом, встановлено вимогу стягувати аліменти з боржника на утримання сина ОСОБА_4 , починаючи з 16.06.2020 року до закінчення навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, однак не більш ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років. Надання ОСОБА_4 академічної відпустки у зв`язку із проходженням строкової служби у Збройних Силах України та її продовження не є закінченням навчання. У скарзі представник боржника посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 23.01.2019 року у справі №346/103/17. Однак у наведеній постанові відсутня теза про те, що «поновлення навчання (за умови недосягнення 23-річного віку) дозволяє звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів». В зазначеній постанові взагалі не розглядаються питання про відрахування чи поновлення на навчання. Також законом не встановлено обов`язок того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання, звертатися до суду з новим позовом про стягнення аліментів у разі поновлення на навчання. Отже, наполягання на необхідності звернення до суду із новим позовом про стягнення аліментів після поновлення навчання є повністю необґрунтованим. Періодами продовження навчання та відповідно нарахування заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог виконавчого листа № 627/466/20 від 18.09.2020 року є періоди з 16.06.2020 року по 11.06.2023 року та з 01.09.2023 року по 06.06.2025 року. Нарахування заборгованості за період часу з дати відрахування до дати поновлення здобувача вищої освіти ОСОБА_4 , тобто з 12.06.2023 року до 01.09.2023 року не здійснювалось, оскільки відповідно до ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання, тобто відрахування із закладу вищої освіти. Виходячи з вищевказаного, вважають, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 11.11.2025 року за ВП НОМЕР_4 є повністю обґрунтованим, а тому просять відмовити у задоволенні вимог скаржника.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Семененко Д.В. у режимі відеоконференцзв`язку скаргу підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на її незаконність та безпідставність.

Представник Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - державний виконавець Гаркавцева О.С. у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку проти скарги ОСОБА_1 заперечувала, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року Краснокутським районним судом Харківської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, яким позовні вимоги задоволені.

18.09.2020 Краснокутським районним судом Харківської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - з 16 червня 2020 року до закінчення навчання в Харківському національному автомобільно - дорожньому університеті, однак не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Даний виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Харківському відділі ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 08.12.2020).

09.10.2025 представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Семененко Д.В. звернувся до Харківського відділу ДВС у Харківському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з клопотанням про долучення до матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_4 довідок про доходи ОСОБА_1 та проханням перерахувати суму заборгованості по аліментах, з урахуванням додатково наданої інформації та документів про доходи боржника ОСОБА_1 у період часу з червня 2020 року по червень 2025 року (а.с.11-12).

Окрім того, адвокат Семененко Д.В. 16.10.2025 звернувся до державного виконавця з клопотанням про долучення документів до матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_4, а саме інформації Харківського національного автомобільно-дорожнього університету про періоди навчання ОСОБА_4 .

Відповіддю в.о. начальника Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області від 11 листопада 2025 року за №98000 повідомлено, що згідно відомостей АСВП у Харківському відділі ДВС у Харківському районі перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №627/466/20. Надані документи долучені до матеріалів провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється виконавцем на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за ВП № НОМЕР_4 станом на 11.11.2025, яка складає 141984,77 грн.

З наданих представником скаржника ОСОБА_3 витягів з наказу встановлено, що ОСОБА_4 зарахований 01.09.2019 на 1 курс до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (наказ №130/4 від 05.08.2019) (а.с.26).

Згідно витягу з наказу №226/4 від 30.11.2021 ОСОБА_4 надана академічна відпустка з 01.12.2021 по 30.11.2022, армія (а.с.27).

Згідно витягу з наказу №196/4 від 14.11.2022 ОСОБА_4 академічна відпустка продовжена у зв`язку зі службою в НГУ з 01.12.2022 по 10.06.2023.

Відповідно до витягу з наказу №87/4 від 12.06.2023 ОСОБА_4 відрахований з університету, як такий, що не приступив до занять після академічної відпустки, 12.06.2023 (а.с.28 зворот).

Згідно витягу з наказу №170/4 від 29.08.2023 ОСОБА_4 поновлений на 3 курс університету 01.09.2023 (а.с.29).

Відповідно до витягу з наказу №81/4 від 30.06.2025 ОСОБА_4 відрахований з університету у зв`язку із захистом диплому бакалавра 30.06.2025 (а.с.30).

Скаржник, як на підставу визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Гаркавцевої О.С., посилається на те, що ОСОБА_4 навчався у Харківському НАДУ з моменту зарахування на 1 курс - 01.09.2019 року по 01.12.2021 року, після чого у період часу з 01.12.2021 по 30.11.2022 знаходився на строковій військовій службі у Збройних Силах України, а у період часу з 01.12.2022 по 10.06.2023 проходив службу за контрактом у Національній Гвардії України, а відповідно у період часу з 01.12.2021 по 10.06.2023, тобто протягом 18 місяців та 10 днів фактично навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті не проходив, відповідно до договору із навчальним закладом за навчання не сплачував, жодних матеріальних витрат на оплату проживання у гуртожитку, дорогу до місця навчання, придбання підручників, одягу, взуття, продуктів харчування, відвідування будь-яких платних факультативних занять не мав, а навпаки знаходився на повному державному утриманні та забезпеченні як строковий військовослужбовець, а під час служби за контрактом у Національній Гвардії України взагалі від держави отримував заробітну плату і таким чином не мав потреби у отриманні аліментів за критерієм, «як повнолітня дитина, яка продовжує навчання». Таким чином вважає, що стягувач ОСОБА_2 втратила право на отримання аліментів на повнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, починаючи з 01.12.2021 року і не відновила його у встановленому законом порядку, відповідно припинив свою дію обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти, а тому розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 11.11.2025 р. вважає надмірно завищеним, а дії старшого державного виконавця ОСОБА_5 по нарахуванню аліментів та складанню розрахунку заборгованості від 11.11.2025 р. незаконними, оскільки у період часу з 01.12.2021 р. по 06.06.2025 р. аліменти не підлягали нарахуванню.

Однак, суд не може погодитися із зазначеним з наступних підстав.

У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку (ч. 2 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту»).

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на академічну відпустку або перерву в навчанні із збереженням окремих прав здобувача вищої освіти, а також на поновлення навчання у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц зазначив, що аналіз змісту частини другої статті 199 СК України дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, а також звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило частини другої статті 199 СК України виключно передбачає припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення нею навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі.

Законодавець не передбачив винятку з правила частини першої статті 199 СК України, яка, зокрема не містить застереження про те, що період перебування в академічній відпустці не входить до періоду нарахування та сплати аліментів одним із батьків на користь повнолітньої дитини.

Тобто, перебування студента ОСОБА_4 в академічній відпустці не свідчить про те, що він припинив навчання.

В рішенні Краснокутського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року у справі №627/466/20 зазначено, що право на утримання ОСОБА_4 припиняється у разі закінчення навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, однак не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 був відрахований з університету, як не приступивший до занять після академічної відпустки 12.06.2023, тобто з 12.06.2023 настали обставини, згідно чого припинено обов`язок ОСОБА_1 із сплати боржником аліментних платежів - закінчення дитиною навчання. Перебування студента ОСОБА_4 в академічній відпустці не свідчить, що період, протягом якого суд вирішив стягувати з боржника аліментні платежі, закінчився. При цьому переривання такого періоду законодавством взагалі не передбачено.

З витягу з наказу по Харківському національному автомобільно-дорожньому університету від 29.08.2023 №170/4 встановлено, що ОСОБА_4 поновлений на 3 курс 01.09.2023. Тобто, у боржника ОСОБА_1 з 01 вересня 2023 року продовжував існувати обов`язок зі сплати аліментних платежів до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Державним виконавцем Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Гаркавцевою О.С. 11 листопада 2025 року надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, яка складає 141984,77 грн; виконавчий збір станом на 06.06.2025 р. становить 16864,71 грн та штраф у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів станом на 06.06.2025 р., який складає 84323,57 грн.

Оскільки на момент досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 23 років він ще продовжував навчання, у розрахунку державного виконавця за ВП НОМЕР_4 нарахування заборгованості зі сплати аліментів припинено з 07.06.2025 року.

Виходячи із зазначеного вище, суд вважає, що періодами продовження навчання та відповідно нарахування заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог виконавчого листа № 627/466/20 від 18.09.2020 року є періоди з 16.06.2020 року по 11.06.2023 року та з 01.09.2023 року по 06.06.2025 року.

Нарахування заборгованості за період часу з дати відрахування до дати поновлення здобувача вищої освіти ОСОБА_4 , тобто з 12.06.2023 року до 01.09.2023 року державним виконавцем не здійснювалось, оскільки відповідно до ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання, тобто відрахування із закладу вищої освіти.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 1, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За вимогами ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем Гаркавцевою О.С. здійснювалися заходи примусового виконання рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 17.09.2020 по цивільній справі №627/466/20 у спосіб та у порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, надані представником скаржника докази не свідчать про неправомірність дій державного виконавця з нарахування аліментів за період перебування ОСОБА_4 в академічній відпустці, а відтак обґрунтовано враховані при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відсутність позиції відповідача по суті позову не є підставою для задоволення позовних вимог, якщо вони не обґрунтовані та доказово не підтверджені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Гаркавцевої О.С. з нарахування аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 за період часу з 01.12.2021 по 06.06.2025, скасування розрахунку заборгованості від 11.11.2025 та складення у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 нового розрахунку заборгованості за період часу з 16.06.2020 по 01.12.2021, а тому вважає за необхідне у задоволенні скарги відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 447, 448, 450, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 18, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката Семененко Дмитра Вікторовича, який діє в інтересах скаржника ОСОБА_1 , зацікавлені особи - стягувач ОСОБА_2 , державний виконавець Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції Гаркавцева Олена Сергіївна, Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції, скасування розрахунку заборгованості від 11.11.2025 та зобов`язання скласти новий розрахунок заборгованості з боку ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період часу з 16.06.2020 по 01.12.2021 - відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

СУДДЯ Каліберда В. А.