КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5840/2026
Справа № 755/914/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2026 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Служби зовнішньої розвідки України на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Гончарука В.П. в м. Київ 02 грудня 2025 року щодо відмови у внесенні виправлень у рішення за позовом Служби зовнішньої розвідки України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року позивач Служби зовнішньої розвідки України звернувся до суду із клопотанням, у якому просив виправити допущені в рішенні від 17 червня 2025 року у справі № 755/914/25 описки у частині написання у резолютивній частині рішення прізвища ОСОБА_1 і номера його облікової картки платника податків ( НОМЕР_1 ), видати виконавчий лист у паперовому вигляді з метою звернення його до виконання.

Заяву мотивував тим, що рішення містить різні варіанти написання прізвища відповідача ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), при цьому, враховуючи ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року у іншій справі № 755/7785/24, копія якої наявна в матеріалах справи, правильним написанням прізвища відповідача є ОСОБА_1 . Також, відповідно до рішення, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, про що зазначено у резолютивній частині рішення. Вказане позбавляє можливості позивача ефективно звернути рішення до виконання шляхом подання до суду заяви про видачу виконавчого листа, який буде відповідати вимогам ч. 3 ст. 431 ЦПК України.

За наявною у позивача інформацією, номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_1 - НОМЕР_1 , який позивач просить суд вказати у резолютивній частині рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року клопотання про виправлення описки задоволено частково. Внесено виправлення в рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року, де по тексту рішення та в другому абзаці резолютивної частини рішення вважати за вірне дані відповідача « ОСОБА_1 », в решті заявлених вимог відмовлено.

Позивач Служба зовнішньої розвідки України, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року частково та ухвалити нове рішення у частині задоволення клопотання позивача про виправлення описки написання реєстраційного номеру облікової картки платника податків та видачі виконавчого листа, яким клопотання позивача від 05 вересня 2025 року задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги наводила зміст ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст. 2 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 129-1 Конституції України, зазначала, що ухвалою від 02 грудня 2025 року у справі № 755/914/25 Дніпровським районним судом м. Києва відмовлено позивачеві у задоволенні вимоги щодо видання виконавчого листа, при тому мотивів такої відмови в ухвалі не наведено, про вказану вимогу при постановленні ухвали не згадано, що на переконання позивача свідчить про ухвалення вказаного рішення без урахування вимог ст. 263, 264, 265 ЦПК України. Також ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у виправлення описки в резолютивній частині рішення у частині номера облікової картки платника податків відповідача.

Наголошувала, що допущення описки у рішенні позбавляє позивача права на ефективний засіб захисту своїх порушених майнових прав, зокрема шляхом видання виконавчого листа, який буде відповідати вимогам до виконавчого документу.

Вказувала, що в ухвалі Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 752/5869/22 зазначено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Зазначала, що у клопотанні позивачем вказано про наявність релевантних висновків Верховного Суду, зокрема у справах № 521/1074/17, № 752/5869/22, але вказане не було взято до уваги при постановленні ухвали, що свідчить про недотримання вимог ч. 4 ст. 263, п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України при постановленні ухвали.

Звертала увагу, що судом першої інстанції задоволено позов, однак незазначення в резолютивній частині рішення реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача унеможливило видачу виконавчого листа з дотриманням вимог до виконавчого документу (ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»), що позбавило позивача права звернути вказане рішення до виконання.

Клопотання позивача про виправлення описки у такому рішенні та видачу виконавчого листа було подано з метою усунення перепон реалізації рішення та зверненні його до виконання, будь-яких дій відповідач для виконання рішення на момент подання апеляційної скарги не здійснив.

Тим самим суд першої інстанції, відмовивши ухвалою від 02 грудня 2025 року позивачу у частині виправлення описок, допустив постановлення ухвали з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення віднесена до п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року в частині внесення виправлень у рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року ніким не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується судом без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо), або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 362/2179/17 (провадження № 51-3635км19), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц вказано, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення. Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднано з наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено у частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом Служби зовнішньої розвідки України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Звертаючись з даним позовом, Служба зовнішньої розвідки України у позовній заяві зазначила, що реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін відповідача ОСОБА_1 їй невідомий.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва суду від 17 червня 2025 року позовну заяву Служби зовнішньої розвідки України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було задоволено.

Вирішено стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Служби зовнішньої розвідки України відшкодування шкоди в розмірі 320858,59 грн. та судовий збір в сумі 4812,88 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні клопотання Служби зовнішньої розвідки України про внесення виправлень у рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року в частині реєстраційного номеру облікової картки платника податків сторін відповідача, суд першої інстанції виходив із відсутності такого номеру в матеріалах справи.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, враховуючи, що звертаючись до суду із клопотанням про внесення виправлень у рішення, а саме зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача, позивач Служба зовнішньої розвідки України зазначила цей номер у клопотанні, а тому суд першої інстанції мав можливість перевірити, чи ідентифікаційний номер НОМЕР_1 дійсно належить відповідачу ОСОБА_1 , з Єдиного державного демографічного реєстру, однак від перевірки зазначених обставин безпідставно усунувся.

Суд першої інстанції не врахував, що для виконання рішення суду необхідно вказати РНОКПП відповідача.

Так, згідно відповіді № 2308953 від 05 лютого 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманої на запит апеляційного суду, встановлено, що РНОКПП ОСОБА_1 дійсно є .

Відповідно до вимог статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно практики ЄСПЛ, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

В даному випадку не можна сказати, що Служба зовнішньої розвідки України «отримала рішення, яке стосується його «цивільних прав та обов`язків», оскільки вказане рішення не може бути виконано.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 755/11440/18-ц (провадження 61-4561св20).

Отже суд першої інстанції, відмовляючи у виправленні описки в РНОКПП відповідача, не врахував, що зазначення неправильного реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідачів унеможливлює виконання рішення суду про стягнення сум, що порушує викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду, а виправлення зазначеної описки не є виходом за межі заявлених позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині відмови у внесенні виправлень у рішення - скасуванню, оскільки викладені у ній висновки не відповідають обставинам справи та оскільки ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про задоволення клопотання про виправлення описки в рішенні, зазначивши правильний РНОКПП відповідача ОСОБА_1 .

Разом із тим, апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги, що ухвалою від 02 грудня 2025 року у справі № 755/914/25 Дніпровським районним судом м. Києва відмовлено позивачеві у задоволенні вимоги щодо видання виконавчого листа, при тому мотивів такої відмови в ухвалі не наведено, з огляду на те, що в оскаржуваній ухвалі висновки суду про відмову в задоволенні клопотання про видачу виконавчого листа відсутні.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Служби зовнішньої розвідки України задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року в частині відмови у внесенні виправлень у рішення скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Виправити описку в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва суду від 17 червня 2025 року у справі № 755/7785/24 за позовом Служби зовнішньої розвідки України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В резолютивній частині рішення зазначити правильний РНОКПП ОСОБА_1 , а саме замість «реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий» вказати вірний НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.