Справа 524/291/26
Провадження 2-н/524/751/26
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

09 лютого 2026 року м. Кременчук

Cуддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Колеснікова О.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

встановила:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшла висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Згідно з даними відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 19.12.2022 року, як така, що померла.

За ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч. 2 ст.42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Згідно із ч. 4 ст.24 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі або вирішення питання про видачу судового наказу. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася. Процесуальне правонаступництво у справах наказного провадження в силу його специфіки та характеру не передбачене.

Оскільки пред`явлення вимог до померлої особи, цивільна правоздатність якої на момент вирішення питання про видачу судового наказу припинена, виключає можливість видачі такого наказу, тому суддя приходить до висновку, що за таких обставин у видачі судового наказу слід відмовити.

Суддя звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу не позбавляє заявника права пред`явити вимоги до спадкоємців боржника у порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 166, 186 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Суддя О. М. Колеснікова