03.02.2026 Справа № 539/6214/25
Справа № 539/6214/25
Провадження № 2/756/3469/26
У х в а л а

3 лютого 2026 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Жук М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», третя особа Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до Центром допомоги дітям «Місто щасливих дітей», третя особа Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.12.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано до Оболонського районного суду міста Києва, в порядку передбаченому ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У постанові від 14.07.2021 у справі № 161/2823/19 Верховний Суд зазначив, що основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Як вбачається із позовної заяви позивач просить суд визнати його біологічним батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язавши Солом`янський відділ ДРАЦС внести зміни до актових записів про народження дітей, обґрунтовуючи тим, що він перебував у близьких стосунках з ОСОБА_4 , під час яких у них народились спільні діти, у свідоцтвах про народження яких батько записаний зі слів матері. Так як ОСОБА_4 померла діти перебувають на цілодобовому утриманні у Центрі допомоги дітям «Місто щасливих дітей».

Разом із тим, позивачем не зазначено які його права чи інтереси порушує відповідач.

В ухвалах від 26.05.2022 у справі №990/75/22, від 20.05.2022 у справі №990/74/22, від 12.05.2022 у справі №9901/71/22 Верховний Суд зазначив, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту порушеного, на думку позивача, права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Верховний Суд у постанові від 13.04.2022 у справі № 640/18822/19 зазначив, що суд, при розгляді справи, має насамперед встановити суть (характер) спірних правовідносин, про захист яких власне і звернувся позивач.

Також Верховний Суд у постанові від 05.08.2020 року у справі № 177/1163/16-ц зазначив, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Таким чином, враховуючи також не зазначення у позовній заяві викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Корюківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, зі змісту позовної заяви неможливо однозначно встановити, чи є вимога, зазначена у п. 2 прохальної частини позову самостійною позовною вимогою до Корюківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, або ж не є позовною вимогою, а лише відображає бажання позивача щодо змісту судового рішення у справі за позовом про визнання батьківства.

Таким чином, не зазначення викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» перешкоджають створенню процесуальних умов для забезпечення захисту прав відповідача, зокрема, але не виключно, реалізації права відповідача на подання відзиву, оскільки нечітке викладення позовних вимог перешкоджає встановленню відповідачем дійсного змісту позовних вимог до нього та ставить відповідачів в суттєво менш сприятливе становище порівняно з позивачем.

Таким чином, допущені позивачем недоліки позовної заяви є суттєвими, а їх не усунення перешкоджає відкриттю провадження у справі, а тому прояв надмірної гнучкості при застосуванні норм процесуального права у даному випадку може призвести до порушення прав відповідача, який фактично не може зрозуміти чіткий зміст позовних вимог до нього, та недотримання судом вимог ч. ч. 1, 4 ст. 185 ЦПК України.

У тому випадку, якщо вказана вимога є позовною вимогою, недоліки позовної заяви можуть бути усунуті, шляхом зазначення у позовній заяві у якості відповідача особи, до якої така вимога звернута, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

У абз. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. У п. 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Якщо батько дитини помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства проводиться у порядку окремого провадження. Якщо імовірний батько дитини живий, то встановлення батьківства розглядається у позовному провадженні.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі №373/2257/18 (провадження №61-15136св20), №361/2653/15-ц (провадження №61-2239св21) від 15.04.2021.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів доданих до неї не встановлено підстав для звернення з даними вимогами у позовному провадженні, зокрема, але не виключно, через те, що позивачем жодним чином не аргументовано, чому встановлення факту, що має юридичне значення, у даному випадку пов`язане з вирішенням спору про право, позивач у позовній заяві не навів підстав звернення із позову саме до зазначених у позові відповідачів чому зазначених у позові осіб позивач вважає такими, що порушують, не визнають або оспорюють його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду нову редакцію заяви, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

На виконання зазначеної ухвали заявниця повинна подати до суду нову редакцію заяви, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати строк на усунення недоліків у термін до 16 березня 2026 року, але не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя