КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/356/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Шкоріної О. І., Саліхова В. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Гаврилової О. В.

від 18 липня 2024 року

у цивільній справі № 755/18761/21 Дніпровського районного суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до ОСОБА_1 ,

третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго»

про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27.12.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ТОВ «АВ Фармація» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №030221/4640/0000534, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до повідомлення про ДТП (Європротокол) від 07.03.2021 о 14 годині 40 хвилин, в м. Києві на Броварському проспекті сталася ДТП за участі двох автомобілів «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , та «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Зазначав, що ОСОБА_1 визнала свою вину у ДТП. Відповідно ремонтної калькуляції від 18.03.2021 на суму 43 341,46 грн, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 43 341,46 грн, шляхом безготівкового перерахування на рахунок страхувальника.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ««Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким в момент ДТП керувала ОСОБА_1 , була застрахована в АТ «Страхова компанія «Інго» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201349999.

Позивач 16.04.2021 звернувся до АТ «Страхова компанія «Інго» із заявою на виплату страхового відшкодування. АТ «Страхова компанія «Інго» здійснило відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у сумі 19 135,39 грн.

Посилаючись на норми ст. 1194 ЦК України, з метою досудового врегулювання спору 23.09.2021 відповідачеві направлено досудову вимогу, однак відповідач не вчинив дій щодо погашення заборгованості в добровільному порядку.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» збитки у розмірі 24 206 грн 07 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт стверджує, що суд розглянув справу за її відсутності, не повідомивши належним чином про час та місце розгляду, оскільки вона перебувала за межами України з 25.02.2022, що позбавило її права на подання відзиву та доказів. По суті спору зазначає, що її цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована у АТ «СК «Інго» з лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 130 000,00 грн, а розмір збитків (43 341,46 грн) повністю охоплюється цим лімітом. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 755/18006/15-ц та № 201/16373/16-ц, Апелянт стверджує, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди на страхувальника в межах ліміту відповідальності страховика суперечить меті інституту страхування, а належним відповідачем у справі має бути страхова компанія. Апелянт вважає безпідставним стягнення з неї різниці між фактичним ремонтом та страховою виплатою, оскільки ліміт полісу не було вичерпано.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже справа розглядається без повідомлення (виклику) учасників.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 18 липня 2024 року в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження на електрону пошту та до електронного кабінету відповідача, а також звітами про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги до електронного кабінету позивача та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом установлено, що 27.12.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ТОВ «АВ Фармація» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» № 030221/4640/0000534, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору з 28.12.2020 до 27.12.2021 (а.с. 11-12).

Також цивільно-правова відповідальність ТОВ «АВ Фармація» щодо транспортного засобу «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована відповідно до полісу № 202343209 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Строк дії договору з 28.12.2020 до 27.12.2021 (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення про ДТП (Європротокол) від 07.03.2021, о 14 год 40 хв, в м. Києві на Броварському проспекті сталася ДТП за участі двох автомобілів «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , та «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 14-15, 85). ОСОБА_1 визнала свою вину у ДТП, що підтверджується повідомленням про ДТП (Європротоколом) від 07.03.2021.

09.03.2021 ТОВ «АВ Фармація» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою № 00411186 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 030221/4640/0000534 (а.с. 17-19).

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» складено акт № 00411186 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 09.03.2021 (а.с. 20-21).

На підставі ремонтної калькуляції від 18.03.2021 на суму 43 341,46 грн (а.с. 22-26), ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» складено страховий акт № 00411186 (а.с. 27) та прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком і виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 43 341,46 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплачено на користь ТОВ «АВ Фармація» 43 341,46 грн страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» № 030221/4640/0000534 від 27.12.2020, що підтверджується платіжним дорученням № 212945 від 08.04.2021 (а.с. 28).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , була застрахована АТ «Страхова компанія «Інго» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201349999 (а.с. 16).

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 16.04.2021 звернулося до АТ «Страхова компанія «Інго» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 29).

АТ «Страхова компанія «Інго» здійснило відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у розмірі 19 135,39 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 11193 від 19.05.2021 (а.с. 30).

23.09.2021 ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулось до ОСОБА_1 із досудовою вимогою № 29852, в якій просило відшкодувати збитки у розмірі 24 206,07 грн (а.с. 31-32).

05.10.2021 ОСОБА_1 надала відповідь на досудову вимогу, в якій зазначила, що її цивільно-правова відповідальність станом на дату ДТП застрахована у АТ «Страхова компанія «Інго» (страховий поліс №201349999). Розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн. Тому покладання на страхувальника обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового розміру страхової суми суперечить меті інституту страхування (а.с. 33-34).

До відповіді на досудову вимогу ОСОБА_1 додала сертифікат № 310340719.20 від 24.09.2020 до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів «Автоцивілка+». Строк дії договору з 29.09.2020 до 29.09.2021 (а.с. 35) та поліс № 201349999 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору з 29.09.2020 до 28.09.2021 (а.с. 36).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивач (страховик потерпілого по КАСКО) набув право вимоги до винної особи в порядку суброгації. Встановивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 43 341,46 грн, а страховик цивільно-правової відповідальності відповідача (АТ «СК «Інго») виплатив відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу в розмірі 19 135,39 грн відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов висновку про наявність у винної особи обов`язку відшкодувати різницю. Суд зазначив, що оскільки страхове відшкодування, виплачене з урахуванням зносу, не покриває реальної вартості відновлювального ремонту, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 24 206,07 грн підлягає стягненню безпосередньо з відповідача на підставі статті 1194 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що виплачене страховиком АТ «СК «Інго» відшкодування (19 135,39 грн) є недостатнім для повного відшкодування шкоди, оскільки розраховане з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, а тому різниця підлягає стягненню з винної особи на підставі ст. 1194 ЦК України. Проте такий висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та припущеннях, які суперечать наявним у справі доказам.

Зокрема, зі складеного самим позивачем (ПрАТ «СК «Уніка») Страхового акту № 00411186 від 18.03.2021 та ремонтної калькуляції (а.с. 27) вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Audi Q7» становить 43 341,46 грн. При цьому коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу чітко визначено як «0,00» (нуль). Це свідчить про те, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, дорівнює вартості відновлювального ремонту без будь-яких вирахувань.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну майну третьої особи. Оскільки фізичний знос дорівнює нулю, то відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV страховик цивільно-правової відповідальності (АТ «СК «Інго») зобов`язаний був відшкодувати повну вартість відновлювального ремонту (43 341,46 грн), так як ця сума не перевищує ліміт відповідальності за полісом ОСЦПВ (130 000,00 грн).

Висновок суду першої інстанції про правомірність зменшення страхового відшкодування на суму зносу не підтверджується жодним належним доказом. У матеріалах справи відсутні розрахунки страхового відшкодування від АТ «СК «Інго», звіти про оцінку чи інші документи, які б обґрунтовували нарахування зносу. Натомість докази позивача прямо спростовують наявність зносу. За таких обставин, невиплата страховиком повної суми відшкодування свідчить про невиконання ним своїх зобов`язань і не створює підстав для покладення відповідальності на страхувальника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту страхування. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови недостатності страхової виплати (перевищення ліміту або наявність законодавчих обмежень, наприклад, франшизи чи зносу). У даній справі розмір збитку повністю охоплюється лімітом відповідальності страховика за обов`язковим полісом, а факт нарахування зносу спростовано матеріалами справи.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідальність апелянта була додатково застрахована за договором добровільного страхування цивільної відповідальності «АВТОцивілка+» (Сертифікат № 310340719.20) зі страховою сумою 400 000,00 грн та нульовою франшизою. Наявність цих двох договорів гарантує повне відшкодування шкоди за рахунок страховика.

З огляду на викладене, у позивача були відсутні правові підстави для пред`явлення вимог до ОСОБА_1 , оскільки вона є неналежним відповідачем. Належним відповідачем за вимогою про стягнення недоплаченої частини страхового відшкодування є страхова компанія АТ «СК «Інго».

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційну скаргу задоволено, а в позові відмовлено, понесені апелянтом судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 397,15 грн підлягають стягненню з позивача на користь апелянта.

Водночас, ураховуючи, що судовий збір за подання апеляційної скарги сплачена не в повному обсязі, залишок судового збору в розмірі 3 007 грн 85 коп. підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 381, 383 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 397,15 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 007 грн 85 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Є. П. Євграфова

О. І. Шкоріна

В. В. Саліхов