Справа № 365/1158/25
Номер провадження: 2/365/214/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 лютого 2026 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Хижного Р.В.

за участю секретаря судового засідання Середи Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду № 1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Костенко О.М., звернулася до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спірний житловий будинок.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_4 . До дня смерті ОСОБА_4 була зареєстрована на проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить вказаний житловий будинок. Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , які є доньками померлої та належать до спадкоємців першої черги за законом, від спадщини відмовились на користь позивачки. Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Підтвердженням належності на праві власності ОСОБА_4 спірного будинку є записи погосподарських книг.

В разі задоволення позову, позивачка просила не стягувати з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. За клопотанням представника позивачки витребувано докази.

В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином, направили до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність.

У своїй заяві представник позивачки - адвокат Костенко О.М. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Згурівської селищної ради В. Мокронос у своїй заяві позов визнав у повному обсязі, зазначивши, що розуміє наслідки визнання позову відповідачем.

Треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 позовні вимоги позивачки підтримують та просять позов задовольнити.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачем.

Враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 3 за 1986-1990 роки Аркадіївської сільської ради (а.с. 30). Житловий будинок побудований у 1959 році, загальна площа 53,1 кв.м, житлова площа 27,6 кв.м. Самочинні побудови відсутні (а.с. 32-44 копія технічно паспорта, а.с. 45,46 копія технічної характеристики). Житловий будинок був успадкований ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6 (а.с. 31 довідка про прийняття спадщини). Право власності ОСОБА_4 на житловий будинок не зареєстровано (а.с. 29 копія повідомлення БТІ)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить належний їй на праві житловий будинок. Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Ківало І.В. була заведена спадкова справа № 45/2020 до майна померлої. Позивачка ОСОБА_1 спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Інші спадкоємці - діти померлої ОСОБА_5 , ОСОБА_3 від спадщини відмовилась у встановленому законом порядку на користь позивачки. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються, строк для прийняття спадщини закінчився, інші спадкоємці відсутні (а.с. 26 копія свідоцтва про смерть, а.с. 74-123 копія спадкової справи).

Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього та рекомендував звернутись до суду (а.с. 28 копія нотаріальної відмови).

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.4 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» затвердженої наказом Міністерства комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., чинною на момент будівництва спірного будинку, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Відповідно до п.6 Інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Таким чином, на час будівництва спірного будинку, який побудований в сільському населеному пункті, реєстрація права власності не передбачалася.

Відповідно п.3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 13 грудня 1995 р., та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абз.3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3, ч. 4 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Згідно зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, в тому числі технічним паспортом на будівлі тощо.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що ОСОБА_4 на підставі записів погосподарських книг належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить спірний житловий будинок. Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла, вона є єдиним спадкоємцем яка прийняла спадщину, її спадкові права ніким не оспорються. Позивачка не має можливості оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає до задоволення повністю та за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 .

За клопотанням позивачки суд не застосовує до відповідача ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1217,1218,1223,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.81,141,197,198,200,206,247,263-265,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Не застосовувати до Згурівської селищної ради Броварського району Київської області ст. 141 ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Згурівська селищна рада, адреса: вул. Українська, буд. 10, с-ще Згурівка Броварського району Київської області, 07601, ідентифікаційний код в .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Р.В. Хижний