Справа № 690/62/26
Провадження № 2/690/190/26
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 лютого 2026 року м. Багачеве

Суддя Багачевського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, повноваження якої підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованим в системі «Електронний суд», просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами №№ /1, -16166 в сумі 154 749 грн. 50 коп.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за даною позовною заявою, вважаю, що вона підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, виходячи з приписів ст.ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

У розумінні наведеного, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку норм ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Тобто, об`єднані в одне провадження можуть бути декілька позовних вимог, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, тобто є похідними.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Під вимогою розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача стосовно предмету спору. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Тобто вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

З наведеного вбачається, що позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Аналогічна правова позиція з даного приводу викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 року в справі № 911/414/18, а також постановах Верховного Суду від 22.04.2019 року в справі № 914/2191/18, від 02.12.2020 року в справі № 908/420/20.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовна вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 154 749 грн. 50 коп., зумовлена неналежним невиконанням нею своїх зобов`язань за кредитними договорами №№ /1, -16166.

Таким чином, підставами виникнення спірних правовідносин сторін у даній справі є два окремі договори, право вимоги за якими набуто товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.10.2020 року в справі № 910/7186/19, кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного кредитного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, договори забезпечення тощо).

Отже, пред`явивши вимоги про стягнення заборгованості за двома різними договорами, позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, визначені ст. 188 ЦПК України, оскільки такі позовні вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, такі вимоги не є основними та похідним, вимоги заявлені з різних підстав, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню окремі спори з різним предметом спору щодо стягнення заборгованості за різними кредитними договорами, указані вимоги не є однорідними та такими які нерозривно пов`язані між собою.

Відтак, заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження та сумісний їх розгляд є неможливим. Під час розгляду справи суд має надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правовій природі кожного з них, а також встановити обставини щодо виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, обставин укладення договорів, дотримання їх умов сторонами, а також правомірність заявлених до стягнення сум, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.

З огляду на те, що представником позивача з власної ініціативи об`єднано позовні вимоги без дотримання правил об`єднання позовних вимог, судом не встановлено наявності підстав для застосування положень ч. 6 ст. 188 ЦПК України щодо їх роз`єднання.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є також Рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.1998 року в справі «Осман проти Сполученого королівства», від 19.06.2021 року в справі «Креуз проти Польщі», в яких вказано, що право на суд не є абсолютним, та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту п. 2) ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява, крім іншого, повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог, про що постановлюється ухвала.

За наведених обставин вважаю, що оскільки представником позивача порушено правила об`єднання позовних вимог, відтак позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, слід повернути позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Одночасно вважаю за необхідне вказати, що ухвалою Багачевського міського суду Черкаської області від 03.12.2025 року (судова справа № 690/832/25), яка набрала законної сили, ця ж позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорами №№ /1, -16166 з аналогічних підстав вже поверталась позивачеві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі повернення заяви або скарги, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Водночас на даний час підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки відповідних клопотань до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258-261, 353-354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами повернути позивачу разом із доданими до неї документами.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Линдюк В.С.