Справа № 161/8289/25 Головуючий у 1 інстанції: Шестернін В. Д.
Провадження № 22-ц/802/85/26 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід суддів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року було відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою, а 02 січня 2026 року дану справу призначено до апеляційного розгляду на 10 год. 00 хв. 03 лютого 2026 року.

03 лютого 2026 року у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявила клопотання про відвід колегії у складі суддів апеляційного суду Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю. Відвід мотивовано тим, що вказані судді брали участь у вирішенні інших справ, які розглядались в апеляційному суді, в яких вона була стороною, і ці обставини викликають у неї сумнів в неупередженості всього складу суду.

Заява про відвід судді надійшла до апеляційного суду пізніше ніж за три робочі дні до засідання суду, а тому вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви з наступних підстав.

Підстави для відводу (самовідводу) судді закріпленні в статті 36 ЦПК України. Згідно цієї статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно приписів статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Оскільки будь-яких належних доказів на підтвердження упередженості суддів апеляційного суду Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю. під час розгляду інших цивільних справ де стороною була заявник, крім самої незгоди з процесуальними рішеннями колегії суддів, в якій брали участь зазначені судді апеляційного суду, позивачем ОСОБА_1 не надано, то відсутні підстави вважати мотиви відводу, наведені останньою про її побоювання щодо можливої упередженості суддів Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частина сьома пункт перший статті 56 цього Закону передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

З аналізу вказаних норм матеріального права слідує, що національним законодавством особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження мотивів заяви про відвід суддів Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю. від розгляду даної справи, а доводи наведені в заяві ґрунтуються лише на припущеннях, які не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, і які не свідчать про неможливість даними суддями винести законне рішення та не є передбаченими законом підставами для задоволення відводу, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід суддів апеляційного суду Осіпука Василя Васильовича, Матвійчук Людмили Володимирівни, Федонюк Світлани Юріївни відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді