Справа №: 398/249/26
провадження №: 2-н/398/115/26
УХВАЛА

Іменем України

"21" січня 2026 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко І.П., розглянувши матеріали заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ 29/21» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання,

ВСТАНОВИВ

ОСББ «ДОБРОБУТ 29/21» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання у розмірі 11805,76 грн.

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу та доданими до неї матеріалами, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Із заяви про видачу судового наказу та розрахунку заборгованості вбачається, що послуги з розподілу природного газу надавалися за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 7 ст. 165 ЦПК України).

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 29 листопада 2019 року.

Тобто, місце реєстрації боржника не відповідає адресі, за якою постачаються відповідні послуги.

До заяви про видачу судового наказу додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що ОСОБА_1 набула право власності на 7/8 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 01 травня 2025 року.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості встановлено, що заявник просить стягнути з боржника борг за період з січня 2023 року по грудень 2025 року.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Зі змісту п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тобто, заявник звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості в порядку наказного провадження, має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність, обґрунтованість і безспірність розрахунків та заявлених вимог, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутності потреби в їх дослідженні, що відповідає характеру наказного провадження.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Наказ суду ґрунтується на поданих заявником документах, на повідомлених ним доводах, покликаних переконати суд у тому, що підстави для звернення до суду з позовом відсутні у зв`язку з безспірністю вимог (п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»).

Також як зазначено в абз. 4 п. 5 зазначеної постанови Пленуму до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей ЦПК щодо належності та допустимості доказів.

З наданих до суду документів встановлено, що ОСОБА_1 набула право власності на 7/8 частин об`єкту нерухомого майна, за яким надавалися послуги з управління багатоквартирним будинком, 01 травня 2025 року на підставі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, за адресою місцезнаходження зазначеного нерухомого майна вона не зареєстрована, оскільки з 2019 року має інше зареєстроване місце проживання. Заборгованість нарахована за період з січня 2023 року по грудень 2025 року.

Такі відомості свідчать про те, що в заявлену суму заборгованості включена частина заборгованості за послуги за періо до вступу її в спадщину та набуття права власності на частину квартири. Також з наданих суду документів суд позбавлений можливості встановити, чи був спадкодавець ОСОБА_1 споживачем послуг в межах періоду, за який пред`явлена до стягнення заборгованість. Крім того, ОСОБА_1 є співвласником у праві спільної часткової власності на квартиру, за якою надавалися житлово-комунальні послуги.

Зазначене не дає підстав суду дійти висновку про безспірність заявлених вимог.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Так, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.

За заяву про видачу судового наказу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328 грн.

Отже, судовий збір при поданні заяви про видачу судового наказу складає 332,80 грн. В той же час, до заяви додано документ про сплату судового збору у розмірі 302,80 грн, що не відповідає визначеному законом розміру.

На підставі викладеного, у видачі судового наказу Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ 29/21 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ 29/21» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.П. Шинкаренко