ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22948/25

Провадження № 22-ц/820/93/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника відповідача Ястремської А.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року про залишення позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди без розгляду (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

13 серпня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Державної казначейської служби України в порядку ч.1 ст.23, ст. ст. 1166, 1173 ЦК України та ст.ст 55, 56, ч. 9 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України. Вказував, що спір виник внаслідок тривалого невиконання судового рішення у справі №686/13975/23, що зумовлено невиплатою коштів, присуджених цим рішенням. Позивач просив суд стягнути з Держави Україна на його користь десять мільйонів гривень моральної шкоди.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, оскільки суд першої інстанції порушив принципи диспозитивності, рівності і змагальності сторін, верховенства права та правової визначеності/певності. Вказує, що відмова від здійснення правосуддя не доскається. При цьому, посилається на рішення Європейського суду з прав людини та правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №800/448/15 та практику Європейського суду з прав людини.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник відповідача Ястремська А.Р. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходяться справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (№686/19925/25, №686/22827/25, №686/22419/25).

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Підстави для залишення позову без розгляду законодавцем визначено у статті 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення по суті спору у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Приписи п.4 ч. 1 ст.257 ЦПК України направлені на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним щодо позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

У свою чергу, підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15 (провадження № 14-58цс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Отже, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за суб`єктним складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, такі позови є тотожними і в такому разі суд залишає позов без розгляду з дотриманням правового механізму, передбаченого положеннями статті 257 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування вимог п. 4 ч.1 статті 257 ЦПК України та залишення позову без розгляду викладено в постановах Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/2532/22-ц, від 16 листопада 2022 року у справі № 520/97/18, від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22, від 23 вересня 2024 року у справі №367/8869/23.

Судом встановлено, що у даній справі №686/22948/25 13 серпня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, в якій останній просив суд стягнути з Держави Україна 10 000 000 грн моральної шкоди, завданої йому протиправною бездіяльністю Державної казначейської служби України в порядку ч.1 ст.23, ст. ст. 1166, 1173 ЦК України та ст.ст 55, 56, ч. 9 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у справі.

Тотожні позови подано ОСОБА_1 17.07.2025 - у справі №686/19925/25, 12.08.2025 - у справі №686/22419/25, 14.08.2025 у справі №686/22827/25. Вказані справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав перебували на розгляді Хмельницького міськрайонного суду на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Визначення у позовах іншого розміру шкоди не свідчить про нетотожність позовів.

А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо залишення позову у справі №686/22948/25 без розгляду, відповідно до п . 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновків суду першої інстанції.

При апеляційному розгляді справи порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 січня 2026 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай