Справа № 574/882/25
Провадження 2-др/574/6/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальність «Споживчий центр» Сарани Артура Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 02.02.2026 року позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №20.02.2023-100002605 від 20.02.2023 року в розмірі 7000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

11.02.2026 року від представника позивача Сарани А.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» понесені ним витрати у зв`язку з розглядом даної справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, однак в судове засідання не з`явилися.

Разом з цим, представник позивача Сарана А.О. в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як передбачено ст.15 цього Кодексу, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя та четверта статті 137 ЦПК України).

Згідно з правилами частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч. 1 ст. 246 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25) вказала: «- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови КГС ВС від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);

- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15ц);

- потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Першої судової палати КЦС ВС від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18)».

З матеріалів справи вбачається, що у поданій до суду позовній заяві представник позивача Сарана А.О. в порядку ч.1 ст.134 ЦПК України зазначив попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, у розмірі 6000,00 грн., без обґрунтування та визначення розміру таких витрат та подання усіх доказів розміру понесених судових витрат, чи про вибір сторони подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи, протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення. Не було зроблено відповідну заяву стороною позивача і до переходу суду до стадії ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи.

Частина 8 статті 141, частина 1 статті 246 ЦПК України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, що підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Вказівку у ч.8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - стадією ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про проведення відшкодування витрат на правничу допомогу, подавши усі докази понесених судових витрат, чи про вибір сторони подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи, протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц вказала, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Натомість заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують розмір понесених витрат, представник відповідача подав до суду лише 10.02.2026 року, тобто після того, як суд ухвалив рішення по справі.

До цього сторона відповідача із заявами такого змісту не зверталася, документів, які б підтверджували понесені витрати на правничу допомогу, окрім документів на підтвердження повноважень представника, до суду не подавала, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання.

При цьому, звернення із заявою про розподіл судових витрат по своїй суті не є тотожним попередньому визначенню учасником справи суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а також заяві про надання доказів понесених судових витрат в порядку приписів ч.8 ст.141 ЦПК України. Близький за змістом правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.05.2024 року у справі № 910/5316/21, від 30.07.2024 року у справі № 910/8419/22, від 24.04.2025 року у справі № 906/145/24.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що сторона позивача пропустила один з обов`язкових етапів практичної реалізації принципу відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та до переходу суду на стадію ухвалення рішення не подала заяву (вимогу, клопотання) про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Разом з цим, заявляючи в заяві про ухвалення додаткового рішення вимогу про поновлення строку для її подання, представник позивача взагалі не зазначає поважних причин, які унеможливлювали подачу ним заяви про надання доказів на підтвердження судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому підстави для поновлення такого строку відсутні.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.126, 133, 137, 141, 246, 270, 354-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальність «Споживчий центр» Сарани Артура Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвалу складено 23.02.2026 року.

Суддя Т.Р. Гук