ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/584/24 Номер провадження 22-ц/814/349/26Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Лобов О.А., Чумак О.В.

Секретар:Грицак А.Я.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та повернення її власнику, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника- адвоката Сідько С.І. , звернувся до суду з позовом до ПСП «СВЯТОСЛАВ», в якому просив: ??усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою, загальною площею 3,6985 гa, кадастровий номер :00:002:0185, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорублівської (Ковалевської) сільської ради Полтавського району Полтавської області, шляхом витребування її від ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «СВЯТОСЛАВ»; повернути дану земельну ділянку власнику ОСОБА_1 . У разі задоволення позову стягнути з відповідача - ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «СВЯТОСЛАВ» на користь позивача судові витрати.

У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 144114 від 25.01.2006 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,6985 га, кадастровий номер :00:002:0185, яка знаходилася у користуванні ПСП «Святослав», на підставі договору оренди землі укладеного 05.10.2007 року, зареєстрованого 25.01.2008, та додаткової угоди до договору оренди землі від 23.09.2015, реєстрація речового права відбулася 28.03.2017 року . Строк дії договору оренди землі закінчився 28.03.2024. Позивачем на адресу відповідача 23.08.2023 було надіслано лист-повідомлення про небажання поновлювати угоди щодо оренди землі, однак у відповіді вих. №111/07 від 01.11.2023 ПСП «Святослав» відмовився повертати земельну ділянку, посилаючись на п. 8 додаткової угоди, мотивуючи пропуском позивачем строків на надання письмових заперечень щодо пролонгації договору. Заперечення щодо пролонгації укладеного договору були надіслані позивачем завчасно, враховуючи той факт, що реєстрація речового права відбулася 28.03.2017. Спірна земельна ділянка ОСОБА_1 передана не була. Вважає, що права позивача, як власника земельної ділянки, порушено та досудове врегулювання спору результатів не дало, а тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та повернення її власнику, задоволено повністю.

Усунуто перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою загальною площею 3,6986 га, кадастровий номер :00:002:0185, яка розташована на території Великорублівської (Ковалевської) сільської ради Полтавського району Полтавської області, шляхом витребування її від Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» та повернуто дану земельну ділянку власнику ОСОБА_1 .

Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968, 96 грн.

Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 , 00 грн.

Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ПСП «Святослав». Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що відповідно до п. 8 Додаткової угоди від 23.09.2015 р. до Договору оренди землі від 05.10.2007 р., договір укладено на 7 років з правом пролонгації. Після закінчення строку договору орендар має право поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності повідомлення орендаря і письмових заперечень орендодавця щодо продовження строку дії договору строк дії дійсного договору підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відлік строку дії договору почався саме з 25.01.2008 р. Так, автоматична пролонгація Договору оренди здійснювалась кожні 7 років - 25.01.2015 р., 25.01.2022 р. Позивачем не подавались заперечення щодо продовження строку дії дійсного договору у строк до 25.01.2015 р. та до 25.01.2022 р., а також протягом цих періодів претензії з боку позивача до відповідача були відсутні.

Так, сторони Договору оренди землі від 05.10.2007 р. домовились укласти даний договір щодо користування земельною ділянкою та дійшли згоди щодо усіх його істотних умов. Сторони визначили порядок поновлення Договору оренди землі від 05.10.2007 р. та дійшли згоди щодо умови для його поновлення. Зокрема, відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні Договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. У зв`язку з чим, орендар є законним користувачем земельної ділянки та має право нею користуватися до закінчення строку дії договору до 25.01.2029 р.

У зв`язку із вказаним , апелянт просить скасувати рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року, та постановити нове , про відмову в замовленні позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що 05.10.2007 року між ПСП «Святослав» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3, 6985 га, що знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, договір укладено строком на десять років, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вказана земельна ділянка передана орендарю, що підтверджується актом приймання передачі об`єкта (земельної ділянки) в оренду від 05.10.2007 (а.с. 17-19, 75-80). Договір зареєстрований у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 січня 2008 року .

Пунктом 40 Договору оренди землі від 05.10.2007 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи орендаря не є підставою зміни умов або розірвання договору.

ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 3,6985 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер :00:002:0185, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 144114 від 25.01.2006 року .

23.09.2015 ПСП «Святослав» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до договору оренди землі від 05.10.2007, що зареєстрований 25.01.2008, відповідно до п. 36 Договору оренди землі від 05.10.2007 сторони домовились внести зміни до договору оренди землі, а саме викласти його у новій редакції, за яким орендодавець ОСОБА_1 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,6985 га, кадастровий номер :00:002:0185, договір укладено на 7 (сім) років з правом пролонгації, також змінилася назва документа Договір оренди земельної ділянки № 40 (далі договір). Згідно з п. 43 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами строком на 7 (сім) років (а.с. 70-74).

Державна реєстрація права оренди земельної ділянки здійснена 28.03.2017 державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційна служба» Оржицької районної ради Полтавської області Казаком М.В., номер запису про інше речове право 19738382, підставою виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 05.10.2007, додаткова угода до договору оренди від 23.09.2015, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ПСП «Святослав», строк дії 7 (сім) років (а.с. 12).

У листі-повідомленні від 23.08.2023, адресованому ПСП «Святослав», ОСОБА_1 повідомив, що строк дії договору оренди землі від 05.10.2007 закінчився , що відповідно до п. 37 договору, є підставою для його припинення; не бажає поновлювати дію договору і має намір самостійно обробляти земельну ділянку, також просить направити на його адресу підписаний орендарем акт прийому-передачі земельної ділянки площею 3,6985 га, кадастровий номер :00:002:0185.

ПСП «Святослав» розглянуло лист-повідомлення ОСОБА_1 від 23.08.2023, та повідомило орендодавця листом №111/07 від 01.11.2023, що керуючись умовами Додаткової угоди від 23.09.2015 до договору оренди землі від 05.10.2007 ОСОБА_1 , як орендодавець, мав надати письмові заперечення щодо продовження строку дії договору у термін до 25.01.2022, а тому ним надано лист-повідомлення із пропуском та порушенням передбачених строків договором, у зв`язку з чим строк дії дійсного договору поновлено на той самий строк автоматично. Строк дії договору оренди землі від 05.10.2007 закінчиться 25.01.2029. Станом на 01.11.2023 ПСП «Святослав» на законних підставах користується земельною ділянкою, яка передана в оренду .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не реалізував своє право на поновлення договору оренди землі та не підтвердив факт поновлення договору у порядку, встановленому статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 нової редакції договору оренди землі, тому спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача без достатніх правових підстав та порушене право позивача на володіння та користування власним майном підлягає судовому захисту.

Згідно приписів частини першої статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 41 Конституції України, статей 317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до положень статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною другою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків.

Нормами статей 2, 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимоги і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 33 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» у редакції, що діяла на час укладення між сторонами додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 23.09.2015, було передбачено право орендаря на поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, за умов відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. У такому разі вимагалось обов`язкове укладення у місячний строк додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Законом України від 5 грудня 2019 року № 340-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», що набрав чинності 16.01.2020, Закон України «Про оренду землі» було доповнено статтею 32-2, якою встановлено, що поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.

За змістом приписів статті 126-1 ЗК України можливість поновлення договору оренди землі щодо земельних ділянок приватної власності має бути чітко передбачена у цьому договорі та підпорядкована низці умов. За наявності у договорі оренди землі умови щодо його поновлення після закінчення строку, на який його уклали сторони, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах без вчинення сторонами письмового правочину про його поновлення. Таке можливе у разі відсутності заяви однієї зі сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору оренди землі може подати сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору, не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору.

При цьому, правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення (абзац четвертий розділу IX «Перехідні положення» Закону№ 161-XIV у редакції Закону № 340-IX).

Висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 квітня 2023 року в справі №357/8277/19, вказано про те, що з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягає не сам договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Такий договір є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто за умови дотримання ними вимог ст.ст.638, 759 і 792 ЦК України та ст.15 Закону 161-ХIV. Із моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає обов`язок передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право користування земельною ділянкою.

Відповідно у справі , що переглядається згідно п.43 Додаткової угоди до Договору орнди землі б/н від 05.10.2007 року визначено , що цей договір набирає чинності після підписання сторонами строком на сім років.

Відтак посилання суду першої інстанції про закінчення строку дії договору 25 січня 2022 року , є хибними оскільки сам договір підписаний стронами визначає термін його дії який починається з 23 вересня 2015 року та закінчується 23 вересня 2022 року. Дана обставина , зокрема, істотно впливає на визначення передбаченого п.8 Додаткової угоди права орендодавця на припинення дії договору оренди у зв`язку із закінченням терміну його дії та небажання поновлювати відповідний договір на новий строк.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі", строк дії додаткової угоди до договору оренди землі мав би закінчитися 23 вересня 2022 року, однак його було автоматично поновлено на один рік до 23 вересня 2023 року в силу дії на той момент норми підпункту 1 пункту 27 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у редакції Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану".

Відтак , ОСОБА_1 скориставшись своїм правом на відмову від поновлення договору про оренду землі на новий строк у визначений строк 23.08.2023 звернувся до орендаря із листом- повідомленням про небажання поновлювати дію Угоди і про наявність наміру самостійно обробляти землю .

Окрім того , сторони погодили порядок поновлення договору оренди землі, який передбачає обов`язок орендаря не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору, направити орендодавцеві письмове повідомлення про намір продовжити дію договору. Відсутність такого повідомлення та письмових заперечень з боку орендодавця щодо продовження строку дії договору пов`язується із правилами, встановленими статтею 33 Закону «Про оренду землі» у чинній на момент укладення договору редакції, щодо обов`язкового укладення додаткової угоди до договору оренди землі, яка має відповідати вимогам статті 14 цього Закону та статті 207 ЦК України щодо письмово форми такого договору.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення орендарем - ПСП «Святослав» письмового повідомлення орендодавцю - ОСОБА_1 про продовження дії договору оренди землі, а також доказів укладення між сторонами додаткової угоди до договору оренди землі щодо строку його дії, тому доводи апеляційної скарги представника відповідача про продовження договору до 25.01.2029 є безпідставними.

Посилання ПСП «Святослав» на закінчення строку дії договору у січні 2022 року судом апеляційної інстанції спростовано, та не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи.

Аргументи апеляційної скапрги на які посилається скаржник як на підставу для скасування оскаржуваного рішення не в повній мірі відповідають умовам договору укладеного між сторонами та нормам права, які регулюють порядок поновлення договору оренди землі, зводяться до тлумачення законодавства та умов договору суто на користь орендаря , та висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задовлення позову не спростовують.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: О.В.Чумак

О.А. Лобов