справа № 462/820/26
УХВАЛА

05 лютого 2026 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Колодяжний С.Ю., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 02.02.2026 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у свідоцтві про народження вказана як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її двоюрідною сестрою.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суддя враховує наступне.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

При цьому суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992, заява № 12964/87). Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява №12964/87).

Отже, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21.10.2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04).

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі встановлено, що заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так, згідно з п.5, 8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник, звертаючись до Залізничного районного суду м.Львова, зазначила адресу свого проживання АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2301959 від 03.02.2026 року відомості про місце реєстрації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в реєстрі відсутні.

Таким чином, в порушення вимог ст.175 ЦПК України, матеріали заяви не містять доказів на підтвердження обставин, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В заяві ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у свідоцтві про народження вказана як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її двоюрідною сестрою.

До матеріалів заяви долучено свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 .

Таким чином, позивачу слід уточнити, шляхом подання нової редакції заяви, зміст вимог заяви, оскільки в заяві ОСОБА_1 просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у свідоцтві про народження вказана як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її двоюрідною сестрою, однак в долученій до заяви копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 зазначено « ОСОБА_3 ».

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що вказані розбіжності в документах позбавляють її можливості оформити опікунство над недієздатною двоюрідною сестрою.

До заяви долучено рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2025 року з якого вбачається, що заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_2 , та призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Відтак, враховуючи, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2025 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , заявнику необхідно зазначити, які юридичні наслідки породжують для неї встановлення факту родинних відносин з її двоюрідною сестрою.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків заяви.

Керуючись ст.175, 185, 259-261, 294 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Заявник має право протягом строку, який не перевищує десяти днів з дня вручення їй ухвали, усунути недоліки заяви. Якщо заявник усуне зазначені недоліки заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний