Провадження 4-с/522/9/26
УХВАЛА

27 січня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Науменко А.В.,

за участі секретаря судового засідання Зелінської К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс"

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії заінтересовані особи: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс».

Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року провадження по справі відкрито.

26 грудня 2025 року від скаржника до суду надійшла уточнена скарга, відповідно до якої просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гусєва Олександра Олександровича, яка полягає у незнятті арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця від 10.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-15/886 у межах виконавчого провадження №44546190, а також у невжитті заходів, необхідних для припинення відповідного обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16734106 від 24.10.2014 року.

Зобов`язати начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гусєва Олександра Олександровича, відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця від 10.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-15/886 у межах виконавчого провадження №44546190, та вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис про обтяження, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16734106 від 24.10.2014 року).

Мотивує вимоги тим, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скаржнику стало відомо про наявність арешту на належне їй нерухоме майно, накладене Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження № 44546190. У зв`язку з відсутністю заборгованості за кредитним договором та з метою усунення необгрунтованого обмеження права власності представником скаржника було подано до зазначеного органу державної виконавчої служби заяву про зняття арешту, а в подальшому, адвокатський запит щодо результатів її розгляду. Згідно відповіді Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від

24.11.2025року, органом державної виконавчої служби було зазначено, що підстави для зняття арешту відсутні. Зазначену бездіяльність скаржник вважає незаконною, такою, що порушує її право на мирне володіння своїм майном, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даною скаргою.

Попередньо, 07.09.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1-366/ФКВІП-07, за умовами якого позичальникові надано кредит у сумі 90 000 доларів США під 11,7 % річних зі строком повернення до 06.09.2027 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 07.09.2007 року, зокрема, був укладений договір поруки №1-366^ФКПОР-07/4 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , а також інші договори поруки та іпотечний договір. Усі зазначені правочини були безпосередньо пов`язані з кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року.

30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, за яким ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за, зокрема, кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 та договорами його забезпечення.

03.08.2012року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, у тому числі до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07.

10.04.2013 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 1522/18794/12 позов було задоволено та встановлено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП- 07 від 07.09.2007 року у розмірі 1 031 814,98 грн.

31.05.2013 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчі документи, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) від 24.11.2025 року:

22.08.2014керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44546190 з примусового виконання виконавчого листа №1522/18794/12 від 31.05.2013 Приморського

районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів у розмірі 1 031 814,98 грн.

29.08.2014керуючись ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

10.10.2014керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В- 15/886.

25.12.2014керуючись п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній, на час виникнення спірних правовідносин) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

19.12.2019року постановою Одеського апеляційного суду у справі № 1522/18794/12 рішення Приморського районного суду м. Одеси 10.04.2013 року скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено частково, та, зокрема, встановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 у розмірі 999 787,66 грн.

05.02.2020 року Приморським районним судом м. Одеси на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 року у справі № 1522/18794/12 був виданий виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу 999 787,66 грн.

22.10.2020 р. ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №1522/18794/12 було замінено сторону вибулого стягувача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» () щодо виконання рішення у справі №1522/18794/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1-366/ ФКВІП-07 від 07.09.2007 року.

19.07.2021ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Приморського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2020 року, що виданий по справі №1522/18794/12 про стягнення солідарно суми боргу за договором кредиту в розмірі 999787,66 гривень з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . У мотивувальній частині зазначеної ували, суд встановив, що :

між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_2 було укладено договір від 13.08.2020 року про зміну валюти зобов`язання, погашення заборгованості та прощення боргу за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07;

цим договором фактично вчинено новацію зобов`язання відповідно до статті 604 ЦК України, тобто вчинення заміни первісного зобов`язання новим;

за довідкою ТОВ «Консалт Солюшенс» від 24.05.2021 року заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 була реструктуризована на умовах, які відповідають Закону № 1381-ІХ;

після виконання умов договору від 13.08.2020 року заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 відсутня, а в частині реструктуризовано! заборгованості боржник виконує нове договірне зобов`язання;

пункт 4 Перехідних положень Закону № 1381-ІХ спрямований, зокрема, на припинення вимог кредитора, державних та приватних виконавців до боржника у випадку реструктуризації кредиту, щоб після сплати реструктуризованого боргу споживач кредиту не мав жодних додаткових зобов`язань.

20.06.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОК1Ш: НОМЕР_1 вбачається наявність арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження номер запису про обтяження: 7457910. Документи подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: В-15/886, виданий 10.10.2014, видавник: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Підставою внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16734106 від 24.10.2014 15:28:48, Драненко Рибачок Вікторія Ігорівна, Одеське міське управління юстиції, Одеська область.

02.09.2025року скаржником було подано до Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) заяву про зняття арешту з нерухомого майна, який було накладено постановою державного виконавця серії та номер: В-15/886 від 10.10.2014 року в рамках виконавчого провадження №44546190 та скасування запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису: 7457910, індексний номер: 16734106 від 24.10.2014 року. Підставою для зняття арешту з нерухомого майна було надано довідку про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1-366/ ФКВІП-07 від 07.09.2007 року, виданою стягувачем ТОВ «Консалт Солюшенс».

14.11.2025року представником скаржника був направлений адвокатський запит щодо результатів розгляду поданої заяви.

24.11.2025року Приморським ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) було надано відповідь з якої вбачається щодо перебігу виконавчого провадження №44546190 та зазначено щодо відсутності підстав для зняття арешту.

Враховуючи вищевикладене, скаржником зазначається, що з урахуванням добровільного врегулювання сторонами заборгованості за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року, відсутності чинного виконавчого документа та відкритого виконавчого провадження, відсутності майнових претензій стягувача до боржника, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, подальше збереження арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 втрачає зв`язок із метою забезпечення реального виконання судового рішення, є непропорційним та невиправданим втручанням у гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та статтею 321 ЦК України право особи на мирне володіння своїм майном. За наведених умов, незняття Приморським ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) арешту з майна боржника у виконавчому провадженні № 44546190 слід кваліфікувати як протиправну бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, а скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність цього органу такою, що підлягає задоволенню, з покладенням на відповідний орган обов`язку вчинити дії щодо зняття арешту та припинення запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У судове засідання сторони не з`явились, Приморський ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), їх представник адвокат Вакуленко Роман Анатолійович, ТОВ «Консалт Солюшенс» про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, заперечень на скаргу надано не було.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зістаттею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі 13 травня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси виконавчого листа №1522/18794/12 та пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХГУ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХГУ), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

За змістом статті 11 Закону № 606-ХГУ державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-ХГУ державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 47 Закону № 606-ХГУ виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606- XIV).

Пунктом 8 частини першої статті 49 Закону № 606-ХГУ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-ХГУ у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-ХГУ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-УШ).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-УШ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404- УГГГ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За частинами першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-УШ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, оскільки виконавчий лист від 31 травня 2013 року №1522/18794/12, на підставі якого відкрито виконавче провадження №44546190 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року у розмірі 1 031 814, 98 грн., постановою органу державної виконавчої служби від 25 грудня 2014 року було повернуто стягувачу, то повторно пред`явити його до виконання стягувач міг до 25 грудня 2015 року, однак цього не зробив.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 у справі № 1522/18794/12 скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2013, на підставі якого було видано виконавчий документ та відкрито виконавче провадження №44546190. Натомість, вказаною постановою апеляційної інстанції було прийнято нове рішення, яким встановлено солідарно стягнути, зокрема і з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 у розмірі 999 787,66 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 у справі №1522/18794/12 виконавчий лист від 05.02.2020, виданий на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 у справі № 1522/18794/12, визнано таким, що не підлягає виконанню. З мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що між ТОВ «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_2 було укладено договір від 13.08.2020 року про зміну валюти зобов`язання, погашення заборгованості та прощення боргу за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07;

цим договором фактично вчинено новацію зобов`язання відповідно до статті 604 ЦК України, тобто вчинення заміни первісного зобов`язання новим;

за довідкою ТОВ «Консалт Солюшенс» від 24.05.2021 року заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 була реструктуризована на умовах, які відповідають Закону № 1381-IX;

після виконання умов договору від 13.08.2020 року заборгованість за кредитним договором № 1-366/ФКВІП-07 відсутня, а в частині реструктуризовано'!' заборгованості боржник виконує нове договірне зобов`язання;

пункт 4 Перехідних положень Закону № 1381-IX спрямований, зокрема, на припинення вимог кредитора, державних та приватних виконавців до боржника у випадку реструктуризації кредиту, щоб після сплати реструктуризованого боргу споживач кредиту не мав жодних додаткових зобов`язань.

Крім того, у довідці від 02 вересня 2025 року за вих. №02-09/25, стягувач ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначило, що заборгованість ОСОБА_1 , РНОК1Ш: НОМЕР_1 за кредитним договором №1-366/ФКВІП-07 від 07.09.2007 року, права вимоги за яким перейшли до ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі договору відступлення права вимоги, відсутня. ТОВ «Консалт Солюшенс» не має жодних майнових претензій до ОСОБА_1 .

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави зняття арешту з майна, у якій, серед іншого, зазначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №127/1547/14-ц, від 09 січня 2023 року у справі №2-3600/09, від 07 серпня 2024 року у справі №14-7238/2009 року, від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15 (провадження №61-18160св19).

Аналізуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у межах виконавчого провадження №44546190 виконавчий документ було повернуто стягувачу без фактичного виконання та повторно до виконання у встановлений законом строк не пред`являвся. У подальшому, судове рішення, на підставі якого було видано первісний виконавчий документ, скасоване, а виконавчий лист, виданий на виконання нового судового рішення, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, заборгованість за кредитним договором, яка була предметом зазначеного виконавчого провадження, врегульована сторонами поза межами виконавчого провадження у договірному порядку шляхом новації та реструктуризації відповідно до статті 604 ЦК України та Закону №1381-ІХ, що підтверджується ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 у справі №1522/18794/12 та довідкою стягувача про відсутність заборгованості.

За таких обставин збереження арешту не має правових підстав та є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, незняття Приморським ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеси) арешту з майна боржника у виконавчому провадженні № 44546190 слід кваліфікувати як протиправну бездіяльність начальника відділу Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеси), а скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню, з покладенням на відповідний орган обов`язку вчинити дії щодо зняття арешту та припинення запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 95, 258-261, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс" задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гусєва Олександра Олександровича, яка полягає у незнятті арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця від 10.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-15/886 у межах виконавчого провадження №44546190, а також у невжитті заходів, необхідних для припинення відповідного обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16734106 від 24.10.2014 року.

Зобов`язати начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гусєва Олександра Олександровича, відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця від 10.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-15/886 у межах виконавчого провадження №44546190, та вчинити дії щодо державної реєстрації припинення обтяження такого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис про обтяження, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16734106 від 24.10.2014 року)."

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя А.В. Науменко

У зв`язку з відсутністю електропостачання повний текст ухвали суду складено 05.02.2026 року.

Суддя А.В. Науменко

27.01.26