У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області

у складі головуючого судді Волкової Н.С.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

В провадженні Черкаського районного суду Черкаської області на розгляді перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно.

27.01.2026 до суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 у зазначеній вище справі, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, за адресою АДРЕСА_1 (р.н. НОМЕР_1 ), автомобіль SUBARU TRIBECA, 2007 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_2 , автомобіль TOYOTA PRIUS C, 2014 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_3 , нежитлове приміщення, гараж № НОМЕР_4 , за адресою АДРЕСА_2 , земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0148,земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0537, земельну ділянка з кадастровим номером :01:001:2549.

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено низку договорів позики, відповідно до умов яких ОСОБА_1 передав ОСОБА_6 грошові кошти у загальній сумі 166 400 доларів США та 13 000 Євро. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 грошові кошти не сплачував, утворилась заборгованість, яка становить 333 616,2 Долари США та 24 405,65 Євро, включаючи пеню, штраф, 3% річних та відсотки за користування позикою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями ОСОБА_6 є відповідачі по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , до яких ОСОБА_1 звернувся з письмовою вимогою про погашення заборгованості, однак його вимоги не були задоволені. Заявник посилається на те, що до спадкового майна входить: квартира за адресою АДРЕСА_1 (р.н. НОМЕР_1 ), автомобіль SUBARU TRIBECA, 2007 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_2 , автомобіль TOYOTA PRIUS C, 2014 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_3 , нежитлове приміщення, гараж № НОМЕР_4 , за адресою АДРЕСА_2 ,земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0148,земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0537, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:2549. Вказує, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/6807/24, яке наразі перебуває на розгляді в апеляційному суді із спадкоємців ОСОБА_6 , стягнуто заборгованість у значній сумі, а тому якщо рішення набере законної сили, це ускладнить і зробить неможливим виконання майбутнього рішення у справі за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2025 року призначено судову комплексну почеркознавчу та технічну експертизу, провадження у справі зупинено до одержання висновку експерта.

Оскільки до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в той час як провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи, то суд вважає за необхідне поновити провадження у справі та здійснити дії з приводу розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України ).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Такі види забезпечення позову як накладення арешту на майно або заборона вчиняти дії щодо майна (заборона розпоряджатися майном) застосовується судом, як правило, в майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Необхідними умовами для вжиття таких забезпечувальних заходів є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та спів мірними з позовними вимогами, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, перевірити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також мотивувати неможливість порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 640/868/19, від 20 травня 2021 року у справі № 640/29749/20, від 11 січня 2022 року у справі № 640/18852/21,від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20, від 16 серпня 2022 року у справі № 640/35685/21 та від 26 жовтня 2022 року у справі № 640/30483/21.

Звернувшись до суду із аналогічними заявами про забезпечення позову представник позивача просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

Ухвалами Черкаського районного суду Черкаської області від 28.11.2024 та 12.02.2025 у задоволенні заяв ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову від 27.01.2026 представник позивача в якості нової підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно, яке входить до складу спадкового майна боржника ОСОБА_6 вказав, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/6807/24, яке наразі перебуває на розгляді в апеляційному суді із спадкоємців ОСОБА_6 , стягнуто заборгованість у значній сумі, а тому якщо рішення набере законної сили, це ускладнить і зробить не можливим виконання майбутнього рішення у справі за позовом ОСОБА_1 .

Суд враховує, що забезпечення позову є передбаченим законом тимчасовим обмеженням, яке полягає у захисті законних інтересів позивача у разі коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання рішення суду.

Застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення його прав та законних інтересів.

Разом з тим, заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів.

Крім того, позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на майно, переконливих доводів щодо причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, зокрема щодо небезпеки чи передумов стверджувати, що сторона відповідача має реальний намір відчужити вказане майно та бажання навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у разі задоволення позову, він не навів.

Саме лише посилання в заяві на те, що виконання рішення може бути утрудненим через наявність інших боргових зобов`язань у спадкоємців ОСОБА_6 та рішення суду, яке не набрало законної сили без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, суд зазначає, що позивачем до заяви не було додано звітів про оцінку вартості майна, на яке він просить накласти арешт, а тому суд, враховуючи, що згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не може прийти до однозначного висновку, що накладення арешту на таке буде співмірним заявленій ціні позову, не буде надміру обтяжливим для сторони відповідача та не буде порушувати інтереси, які також мають бути враховані при вирішенні питання про забезпечення позову. А тому суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраним способом забезпечення позову, а отже і адекватності застосування такого заходу забезпечення.

Таким чином, самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення сторони відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

При розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав сторони відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

З урахуванням наведеного, надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При цьому, відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 268, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно.

Провадження у справі на час проведення судової експертизи - зупинити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. С. Волкова