Провадження № 2/554/1989/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Сініцина Е.М.,

за участю секретаря Кувіти М.М.,

розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» про закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.12.2025 року було відкрито провадження у цивільній справу за вказаним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику, але з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи.

Від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження в зазначеній цивільній справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України та повернення судового збору з державного бюджету України.

Дослідивши зазначене клопотання представника позивача, суд дійшов наступного висновку.

Верховним Судом у Постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22 (провадження № 61-12919св23) викладено правову позицію, згідно якої логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження в зазначеній справі у зв`язку із відмовою від позову, суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню.

В п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України закріплено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи відмову позивача від позову, без зазначення причин, суд вважає можливим провадження в зазначеній цивільній справі закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про повернення з Державного бюджету суму судового збору у розмірі 2422,40 грн., що був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, згідно платіжної інструкції від 14 листопада 2025 року № 4736.

В ч.2 ст.255 ЦПК України закріплено - про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України, «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи, що клопотання про закриття провадження у справі виходить із відмови позивача від позову, яке подане до початку розгляду справи по суті, суд, на підставі ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 50 відсотків судового збору у розмірі 1 211,20 гривень, а також повернути з Державного бюджету 50 відсотків від суми судового збору у розмірі 1 211,20 грн., що був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, ст. 7 Закону України, «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

В клопотанні представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» про закриття провадження в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України відмовити.

Провадження по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що дорівнює 1 211,20 гривень.

Повернути з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 1 211,20 гривень, сплаченого згідно платіжної інструкції від 14 листопада 2025 року № 4736.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Е.М. Сініцин.