ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1230/26
провадження № 2/753/5159/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О. Ф., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026 цивільну справу № 753/1230/26 передано для розгляду судді Сирбул О. Ф.

Позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Суд встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у пункті 5 частини третьої статті 175 ЦПК України. Позовна заява не містить зазначення доказів, які б підтверджували обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує такі обставини: Позикодавець перерахував Відповідачеві кошти на банківську картку і у нього наявна заборгованість, оскільки він не повернув кошти в установлений строк.

Позивач стверджує про факт надання (перерахування) Відповідачу кредиту (позик), проте не зазначає, які первинні докази підтверджують обставини перерахування коштів, не викладає обставин, на які банківські картки, що належать Відповідачу, були перераховані кредитні кошти, і які докази підтверджують, що відповідні банківські карти належать саме Відповідачеві.

Відсутність первинних документів, що підтверджують рух коштів за договором, повної та достовірної інформації про рух коштів унеможливлює розгляд спору по суті.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад, виписками за картковими рахунками за кредитним договором (постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19)).

Згідно з ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони. Це означає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку, Позивач, звертаючись до суду з вимогою стягнення заборгованості, зобов`язаний довести факт надання кредиту (позики) та розмір заборгованості.

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частини друга, четверта статті 83, частина перша статті 84 ЦПК України).

Отже, для підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитним договором (договором позики), тобто обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, Позивач зобов`язаний надати (та зазначити) первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", зокрема, ті, що містять відомості про належність банківської картки Відповідачеві та зарахування на його рахунок коштів, а у разі неможливості подати такі докази - заявити відповідне клопотання про витребування доказів.

Разом з позовною заявою позивачем надано документ «Картка субконто Контрагенти, Договори за 09.01.2025 11.11.2025», проте такий не містить підпису та печатки уповноваженої особи та не відповідає вимогам передбаченим підпунктом 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 «Про прийняття та скасування національних стандартів». Крім того, документ «Картка субконто Контрагенти, Договори за 20.03.2025 07.11.2025» не є обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються з відповідача, а являється документом бухгалтерського обліку первісного кредитора, в якому зазначаються лише відомості про надходження та списання коштів за обраний період, пов`язані з певним об`єктом аналітичного обліку (субконто), таким як контрагент, номенклатура чи інший аналітичний показник. Тобто до позовної заяви не додано детального розрахунку в розрізі днів, місяців та років, а також всіх видів нарахувань (в т. ч. за відсотками, комісіями та неустойкою) за весь період кредитування та станом на день звернення до суду з позовом, як це вимагає діюче законодавство.

Позовна заява не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, зокрема, щодо розрахунку процентів (пункт 5 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Зокрема, Позивач вказує, що прострочена заборгованість становить 11857,36 грн, з яких: 5918,03 грн основний борг; 2579,33 грн проценти за період з 09.01.2025 по 30.04.2025; 3360,00 грн - неустойка. Розрахунок Позивача містить лише остаточні суми без будь-якої конкретики процентних ставок, кількості днів або інших параметрів, що унеможливлює перевірку його коректності.

Тобто, наданий Позивачем розрахунок не відповідає вимогам обґрунтованості. Хоча подати Суду саме обґрунтований розрахунок є його прямим процесуальним обов`язком Позивача.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суд зауважує, що дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Суд звертає увагу позивача на положення ч. 9 ст. 43 ЦПК України: якщо позов поданий до суду в електронній формі, позивач має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Оскільки судом установлено невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК України, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення вказаних недоліків поданої заяви.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 95, 175, 177, 184, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів із дня отримання копії вказаної ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: