Справа № 451/45/26
Провадження № 2/451/142/26
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

15 січня 2026 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

13.01.2026 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді від 15.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Разом із матеріалами позовної заяви долучено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, де просить суд накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) в межах ціни позову, а саме: суми заборгованості в розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 170 253 (сто сімдесят тисяч двісті п`ятдесят три) грн. 60 коп.

Заява обгрунтована тим, що на початку 28 січня 2025 року між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником було укладено договір позики за умовами якого, зобов`язувався надати позику в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути до 01.05.2025 року. Так, на виконання своїх зобов`язань, позивачем 28 січня 2025 р. було надано відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 дол. США. На підтвердження факту надання коштів у позику та їх отримання відповідачем, останнім було складено розписку в якій відповідач підтвердив факт отримання позики та визначив термін повернення такої. Згідно, досягнутих домовленостей, він зобов`язався в термін до 01.05.2025 повернути 4000 (чотири тисячі) доларів США, а повернення 1000 дол. США повинно було здійснюватись по мірі можливості боржника на першу вимогу. Таким чином 28.01.2025 позивачем було належним чином виконано свої зобов`язання згідно укладеного між нами договору позики щодо надання грошових коштів в позику, та кошти були надані в повному обсязі. Вказує, що на неодноразові прохання про добровільну сплату заборгованості відповідач жодним чином не реагує, та не бажає повертати позичені кошти.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву разом з поданими матеріалами та надавши їм належну оцінку, суддя, прийшов до висновку, що в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки, викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що 28.01.2025 позивачем було належним чином виконано свої зобов`язання, згідно укладеного між ними договору позики щодо надання грошових коштів в позику, та кошти були надані в повному обсязі. На неодноразові прохання про добровільну сплату заборгованості відповідач жодним чином не реагує, та не бажає повертати позичені кошти.

З матеріалів справи вбачається наявність розписки ОСОБА_2 про позику коштів у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову суд приходить до переконання, що така є не обґрунтованою, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заява не містить доказів що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, а забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_2 , навіть в межах суми позову, може стати наслідком порушення вимог ч.4 ст. 150 ЦПК України.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України,-

постановив:

відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. Патинок