Справа № 752/8932/22
Провадження №: 2-ві/752/12/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кирильчук Інни Альвіанівни у справі №752/8932/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Київського національного університету імені Тараса Шевченка, Міністерства освіти і науки України про захист авторського права і стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Київського національного університету імені Тараса Шевченка, Міністерства освіти і науки України про захист авторського права і стягнення моральної шкоди.

26 січня 2026 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді Кирильчук Інни Альвіанівни від розгляду даної справи.

28 січня 2026 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кирильчук І.А. заяву про відвід передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2026 року вказану заяву про відвід передано судді Митрофановій А.О.

Суд розглядає заяву відповідача про відвід головуючого судді у відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

В обгрунтування заяви позивач вказує на те, що судом несвоєчасно розглянуто його клопотання від 02 січня 2026 року про участь у судовому засіданні 22 січня 2026 року в режимі відеоконференції з приміщення Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Як вказує заявник, ухвала про надання дозволу на проведення відеоконференції була постановлена лише 16 січня 2026 року та надіслана до відповідного суду 19 січня 2026 року, унаслідок чого технічна можливість проведення відеоконференції була втрачена. Заявник вважає, що такі дії суду призвели до його фактичної неучасті в судовому засіданні та позбавили можливості надати пояснення і обґрунтування поданих клопотань. Заявник також зазначає про порушення принципу рівності сторін та змагальності процесу, яке, на його переконання, проявляється у систематичному наданні відповідачам процесуальних переваг. Зокрема, заявник посилається на надання одному з відповідачів додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву без належного обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку, водночас без встановлення заявнику строку для подання відповіді на відзив. Крім того, заявник зазначає, що суд неодноразово відмовляв йому у встановленні процесуальних строків для подання письмових пояснень та відповіді на доводи відповідачів, а подані ним відповідні клопотання залишались без належного розгляду або оцінки. Зокрема, головуючий у справі суддя Кирильчук I.A., 22 січня 2026 року відмовила позивачу у задоволенні клопотання про надання дозволу на подання відзиву, а клопотання про надання дозволу на подання додаткових пояснень, як вказує позивач, навіть не розглянула. Заявник неодноразово посилається на те, що протягом тривалого часу судом не забезпечувався його доступ до протоколів судових засідань, попри подання відповідних клопотань. У зв?язку з цим заявник вказує, що фактично був позбавлений можливості з?ясувати, чи розглядалися судом його клопотання (зокрема про призначення експертизи), які саме мотиви покладені в основу їх відхилення, а також реалізувати право на подання обгрунтованих заперечень чи заяв. Водночас, заявник вказує на дії суду, пов?язані з розглядом клопотань про призначення судової експертизи та долучення висновку експерта, виготовленого за його замовленням. у подальшому, на думку заявника, суд безпідставно відмовив у долученні до матеріалів справи висновку експерта, попри надання доказів його направлення іншим учасникам справи. Заявник вважає такі процесуальні рішення необгрунтованими та такими, що унеможливлюють реалізацію його права на доказування. Заявник зазначає, що у судовому засіданні 22 січня 2026 року суддя Кирильчук І.А. відмовила у долученні до матеріалів справи висновку експерта, виготовленого за його ініціативою, з мотивів необхідності попереднього вирішення клопотання про призначення судової експертизи від 26 березня 2024 року, яке головуючий у справі суддя вважає нерозглянутим. У сукупності зазначені обставини, за твердженням заявника, формують обґрунтовані сумніви щодо неупередженості судлі Кирильчук І.А. так і суддів Голосіївського районного суду міста Києва загалом, у зв?язку з чим він просить відвести головуючого судді Кирильчук І.А. від розгляду цивільної справи № 752/8932/22 за позовом заявника на підставі статті 36 ЦПК України.

Суд, вивчивши заяву, а також матеріали цивільної справи, вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про відвід судді, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ст. 40 ч. 2, 3 ЦПК України).

За приписами ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи вищезазначені положення цивільного процесуального законодавства та характер питання, що підлягає вирішенню, приходжу до висновку про розгляд заяви про відвід судді в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 1 ст. 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Заявник ОСОБА_1 відвід головуючому судді Кирильчук І.А. обґрунтув тим, що у нього є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, що унеможливлює подальшу участь головуючого судді у вказаній справі.

Суд зауважує, що аналіз доводів, викладених у заяві про відвід судді та дослідження матеріалів цивільної справи, дає підстави зробити висновок про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Кирильчук І.А. у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі судді у розгляді цієї цивільної справи, відповідно до статей 36, 37 ЦПК України.

На думку суду, не є підставою для відводу судді незгода відповідача з процесуальними рішеннями судді чи невчиненням процесуальних дій, які, на думку заявника, суддя повинна була вчинити. В такому випадку, сторона, яка не погоджується з процесуальними рішеннями чи діями судді, не позбавлена права оскаржити їх окремо від рішення суду чи разом з рішенням суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку та строки, визначені ЦПК України.

Фактично у поданій заяві заявник надає суб`єктивну оцінку діям головуючого судді, які ґрунтуються лише на припущеннях і об`єктивно нічим не підтверджуються.

За висновками суду, наведені доводи учасника справи не є правовими підставами для відводу судді в розумінні приписів ЦПК України, оскільки не можуть бути підставами для відводу судді, а подана заява містить лише припущення про існування відповідних обставин, які не підтверджені належними і допустимими доказами.

При цьому слід зазначити, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд.

Враховуючи, що доводи заяви про відвід судді є необґрунтованими, приймаючи до уваги відсутність інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості судді, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кирильчук Інни Альвіанівни у справі №752/8932/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Київського національного університету імені Тараса Шевченка, Міністерства освіти і науки України про захист авторського права і стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Митрофанова