ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/2589/25
Номер провадження: 22-ц/819/114/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л. В.,

Радченка С. В.,

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суд Херсонської області від 03 вересня 2025 року, у складі головуючого судді Хомик І.І.,

в с т а н о в и в :

В червні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бєліков А.А., звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за землю.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував на те, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0006, загальною площею 8,9656 га, розташованої на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05 листопада 2018 року №2557.

Також ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0005, загальною площею 8,9702 га, що розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 вересня 2014 року №686.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0006.

19 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладеного договір оренди землі № ХС-03030.

20 січня 2015 року між ОСОБА_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про заміну сторони в договорі оренди.

28 грудня 2017 року між ОСОБА_2 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду№1900071 до договору оренди землі № ХС-03030 від 19 жовтня 2012 року, відповідно до якої сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». Відповідно до договору, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8.9656 га яка розташована на території Чкаловської сільської ради Бериславського (Великоолександрівського) району Херсонської області. Визначено нормативно грошову оцінку орендованої земельної ділянки на рівні 291472,50 гривень, та встановлено, що розмір орендної плати за користування спірною земельною ділянкою становить 5,70% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 18234.69грн. Пунктом 4.5 визначено, що орендна плата сплачується у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Визначено строк дії договору оренди до 31 грудня 2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

19 листопада 2018 року після оформлення спадкових права на вище вказану земельну ділянку між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено Додаткову угоду №1900071-4 до Договору оренди землі від 19 жовтня 2012 року та додаткової угоди №1900071 від 28 грудня 2017 року якою продовжено строк дії договору оренди землі до 31 грудня 2028 року.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0005.

05 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8.9702 га яка розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області кадастровий номер земельної ділянки :07:001:0005.

28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду№1900072 до договору оренди землі № 14929479 від 05 грудня 2015 року, відповідно до якої сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». Відповідно до договору, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8.9702 га яка розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Визначено нормативно грошову оцінку орендованої земельної ділянки на рівні 291472,50 гривень, та встановлено, що розмір орендної плати за користування спірною земельною ділянкою становить 5,70% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 4.5 визначено, що орендна плата сплачується у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Визначено строк дії договору оренди до 08 червня 2026 року.

Протягом 2022-2024 років ОСОБА_1 неодноразово зверталися до ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУТ» за зареєстрованою адресою здійснення господарської діяльності, проте на час звернення до суду заборгованість з орендної плати не виплачена, причини виникнення заборгованості орендар не повідомив.

В порушення умов договору оренди землі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУТ» не сплачено орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки. Загальна сума боргу за Договорами оренди становить 99683,40 гривень.

Посилаючись на систематичну несплату орендної плати, невикористання земельних ділянок за цільовим призначенням та відсутність будь-яких дій з боку відповідача щодо виконання договорів, що свідчать про істотне порушення умов оренди, що є підставою для розірвання договору позивач просив:

- розірвати договір оренди землі № ХС-03030 від 19 жовтня 2012 року укладений між ОСОБА_2 , спадкодавцем ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (передано в користування новому орендарю ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 19 листопада 2018 року укладеної з ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС»), номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 28745838, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0006 площею 8.9656 га.

- розірвати договір оренди землі від 05 грудня 2015 року укладений між ОСОБА_1 та ПП «ЮТС АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (передано в користування новому орендарю ТОВ «ЮТС АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року укладеної з ПП «ЮТС АГРОПРОДУКТ ПЛЮС»), номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 14929479 щодо земельної ділянки з кадастровим номером- :07:001:0005 площею 8.9702 га.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 травня 2025 року залучено до участі у справі співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди землі № ХС-03030 від 19 жовтня 2012 року укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" (передано в користування новому орендарю ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 19 листопада 2018 року, номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 28745838, щодо земельної ділянки з кадастровим номером -:07:001:0006 площею 8.9656 га.

Розірвано договір оренди землі від 05 грудня 2015 року укладений між ОСОБА_1 та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (передано в користування новому орендарю ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року, номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 14929479 щодо земельної ділянки з кадастровим номером - :07:001:0005 площею 8.9702 га.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням договорів відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі». При цьому суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, що несплата орендної плати за вказаний період була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.

Водночас, суд зазначив, що відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка не могла бути використана за її цільовим призначенням. Також відповідач не звертався до позивача з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі.

03 жовтня 2025 року представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - Журик А.Л. подав апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказував на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, поданими відповідачем, що підтверджують наявність обставин непереборної сили через об`єктивну неможливість здійснювати господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовані земельні ділянку за цільовим призначенням.

Також вказує на порушення судом норм процесуального права: неналежне повідомлення співвідповідача, ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про дату, час і місце засідання суду, вказуючи на відсутність в матеріалах справи доказів які б підтверджували таке повідомлення.

Крім того суд розглянув за правилами спрощеного провадження, справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, посилаючись на те, що у позовній заяві було відсутне клопотання про розгляд справив порядку спрощеного провадження. Окрім того розглянув заяву про відвід судді з порушенням процесуального порядку її розгляду, внаслідок чого справу розглянуто неповноважним складом суду, що є підставою для скасування рішення суду.

Вказує на те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не є належним відповідачем у справі внаслідок укладеного ним договору відчуження права оренди ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».

Також товариство зазначило, що суд неправильно застосував норми матеріального права, не врахувавши положення частини шостої статті 762 ЦК України та правові висновки Верховного Суду, в яких вказано, що перебування земельних ділянок у зоні бойових дій чи тимчасовій окупації підтверджує неможливість їх використання і звільняє орендаря від обов`язку виплати орендної плати.

Вказує, що основними доказами для задоволення позову суд визнав листи-довідки Новорайської сільської військової адміністрації від 03 березня 2025 №01-12/432/25 та від 05 травня 2025 №01-12/1008/25, які не містять конкретних відомостей щодо спірних земельних ділянок, не містять посилань на документи про проведене розмінування, не підтверджені додатками та видані органом, який не наділений повноваженнями надавати такі довідки, а тому ці документи є неналежними та недопустимими доказами у справі й не мали братися судом до уваги.

Зазначає, що судом першої інстанції було порушено порядок розгляду клопотання про відвід судді, що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції в розумінні статті 376 ЦПК України (розгляд справи неналежним складом суду).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бєліков А.А., діючи від імені ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказуючи, що на його думку, рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В обґрунтування своїх заперечень, адвокат вказав, що надані відповідачем докази не підтверджують існування обставин, які б свідчили про повну неможливість використання відповідачем орендованої земельної ділянки за її цільовим призначенням у розумінні частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, зокрема у частині забезпечення доступу до майна, фактичного перебування на орендованій земельній ділянці чи можливості забезпечення її належного утримання.

Викладені відомості в розпорядженнях військової адміністрації, також самі по собі не є достатніми для висновку про відсутність у Відповідача повної можливості володіти чи користуватись об`єктом оренди у спосіб, що унеможливлює його експлуатацію взагалі. Зазначивши, що вказаними розпорядженнями фактично надається пільга зі сплати податків і не звільняє сторону від сплати орендної плати. Рішення місцевих військових адміністрацій в частині визнання непридатними земельних ділянок, які перебувають на праві оренди в ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» приймаються виключно в контексті сплати за землю (земельний податок та орендна плата за землі комунальної/державної власності) у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (пункт 283.2 статті 283, пункт 283 прим.1.3 статті 283 прим.1, пункт 288.8 статті 288 ПКУ) у зв`язку з нововведеннями Закону України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно». Для таких земельних ділянок підставою для звільнення від оподаткування є рішення, що приймається на підставі заяви платника податків.

06 листопада 2025 року представником ТОВ «ЮТСАГРОПРОДУКТ» - Журиком А.Л. подані додаткові пояснення, які містять в собі доводи та посилання на докази, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та не містяться в апеляційній скарзі, а отже не можуть бути прийняті судом в силу вимог статті 367 ЦПК України та частини 1 статті 364 ЦПК України.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи не з`явилися, причини неявки не повідомили.

15 грудня 2025 року представником ОСОБА_3 адвокатом Бєліковим А.А. подана заява про розгляд справ без участі позивача та його представника.

Згідно з вимогами частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ЮТС-АГРОПОДУКТ» про розірвання договору оренди земельної ділянки посилаючись на те, що відповідач (орендар) не виконав обов`язок зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, що є істотним порушенням умов укладеного між ними договору оренди землі та підставою для його розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є власником земельних ділянок:

- кадастровий номер :07:001:0006, загальною площею 8,9656 га, розташованої на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05 листопада 2018 року №2557, та

- кадастровий номер :07:001:0005, загальною площею 8,9702 га, що розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 вересня 2014 року №686.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0006.

19 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладеного договір оренди землі № ХС-03030.

20 січня 2015 року між ОСОБА_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про заміну сторони в договорі оренди.

28 грудня 2017 року між ОСОБА_2 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду№1900071 до договору оренди землі № ХС-03030 від 19 жовтня 2012 року, за умовами якої орендар передав, а ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (новий орендар) прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені у договорі оренди землі. Також сторони виклали договір у новій редакції.

Відповідно до договору у новій редакції, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8.9656 га яка розташована на території Чкаловської сільської ради Бериславського (Великоолександрівського) району Херсонської області.

Розмір нормативно грошову оцінку орендованої земельної ділянки становить 291472,50 гривень (п. 2.4 ). Строк дії договору до 31 грудня 2024 року (п. 3.1).

Відповідно до пункту 4.1 Договору орендна плата за користування спірною земельною ділянкою становить 5,70% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 18234.69грн. Орендна плата вноситься орендарем у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року (п.4.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_1 будучи спадкоємцем ОСОБА_2 , набула, відповідно до вимог статті 1218 ЦК України, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві, у тому числі за договором оренди землі № ХС-03030 від 19 жовтня 2012 року (з урахуванням додаткової угоди від 28 грудня 2017 року) укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», які на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

19 листопада 2018 року після оформлення спадкових права на вище вказану земельну ділянку між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено Додаткову угоду №1900071-4 до Договору оренди землі від 19 жовтня 2012 року та додаткової угоди №1900071 від 28 грудня 2017 року якою продовжено строк дії договору оренди землі до 31 грудня 2028 року.

Пунктом 12.3 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідно до умов договору оренди та додаткових угод, орендар повинен був сплатити орендну плату за період: 2022 рік 16613,90грн; 2023 рік 16613,90грн; 2024 рік 16613,90грн.

Загальна сума заборгованості становить 49841,7 грн.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0005.

05 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8.9702 га яка розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області кадастровий номер земельної ділянки :07:001:0005.

28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду№1900072 до договору оренди землі № 14929479 від 05 грудня 2015 року, за умовами якої орендар передав, а ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (новий орендар) прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені у договорі оренди землі. Також сторони виклали договір у новій редакції.

Відповідно до договору у новій редакції, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 8.9702 га яка розташована на території Чкаловської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Розмір нормативно грошову оцінку орендованої земельної ділянки становить 291472,50 гривень (п. 2.4 ). Строк дії договору до 08 червня 2026 року (п. 3.1).

Відповідно до пункту 4.1 Договору орендна плата за користування спірною земельною ділянкою становить 5,70% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 18234.69грн. Орендна плата вноситься орендарем у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року (п.4.5).

Пунктом 12.3 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідно до умов договору оренди та додаткових угод, орендар повинен був сплатити орендну плату за період: 2022 рік 16613,90грн; 2023 рік 16613,90грн; 2024 рік 16613,90грн.

Загальна сума заборгованості становить 49841,7 грн.

Загальна сума заборгованості за Договорами оренди по двом земельним ділянкам становить 99683,40 гривень.

Земельні ділянки розташована на території Чкаловської сільської ради, що відноситься до Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області у період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 11 листопада 2022 року Новорайська сільська територіальна громада Бериславського району, Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.

Зі змісту листа-довідки Новорайської СВА від 03 березня 2025 року №01-12/432/25, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» з 24 лютого 2022 року і по теперішній час не здійснює господарської діяльності на відповідній території, навіть після проведення розмінування земель сільськогосподарського призначення. За наявною інформацією, орендна плата громадянам, які мають земельні ділянки (паї), не сплачується. Незважаючи на проведення обстеження та очищення цих земельних ділянок та відновлення можливості використовувати їх за цільовим призначенням ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не розпочало використання орендованих ним земельних ділянок, розташованих на території Степнянської сільської громади .

Задовольняючи позовні вимоги суду першої інстанції керувався тим, що відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням договорів відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі». При цьому суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, що несплата орендної плати за вказаний період була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.

Також судом враховано, що відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка не могла бути використана за її цільовим призначенням. Також відповідач не звертався до позивача з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.

Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець, відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, установив, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» систематично не виплачувало орендодавцю орендну плату у строки, визначені умовами укладеного між ними договору та додатковими угодами про оренду землі, що відповідно до наведених норм права є суттєвими порушеннями умов договору, та такими, що позбавили позивача права на те, на що він розраховував погоджуючись на укладення договорів оренди (стаття 651 ЦК України). Неодноразова (два і більше випадків) несплата орендної плати утворює систематичне порушення умов договору, та є підставою для розірвання договорів оренди відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати у строки обумовлені договором є самостійною підставою для розірвання такого договору.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України.

Зокрема, такий правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі№ 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вчасно не сплачувало орендну плату за 2022 - 2024 роки, тому саме відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати в обумовлений в договорі термін до 31 грудня поточного року, чого ним зроблено не було.

Відповідач факт невиплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки не заперечував, посилаючись на те, що заборгованість по орендній платі за вказаний період виникла виключно з обставин, пов`язаних з військовою агресією рф проти України, що стало підставою для введення військового стану з 24 лютого 2022 року та окупацією Херсонської області.

За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому стаття 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року в справі №757/58385/16-ц).

Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦКМ України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц).

У постанові від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважив, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору.

Очевидно, що за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема: застосування конструкції форс-мажору в своїх відносинах (на які випадки поширюється форс-мажор, які правові наслідки існування форс-мажору (наприклад, право на зміну чи розірвання договору); чим підтверджується форс-мажор; чи впливає існування форс-мажору на виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі такого договору; як позначається існування форс-мажору на строках виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі договору.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану (пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що: «статтею 617 ЦПК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі №913/20/21».

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України(постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).

Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Спірні земельні ділянки розташовані на території Степнянської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області, яка у період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 11 листопада 2022 року Новорайської сільська територіальну громаду Бериславського району, Херсонської області віднесено до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати відповідач посилався на наявність обставин, за які він не відповідає, що унеможливлює розірвання договору оренди землі на підставі систематичної несплати орендної плати за цей період.

Так, в листі від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, розміщеному на офіційному сайті, Торгово-промислова палата України на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з наведеними положеннями закону та висновками Верховного Суду у разі, якщо боржник (у даному випадку орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ») посилається на причину невиконання зобов`язання на наявність обставин, які він вважає форс-мажорними, він має надати докази того, що саме ці обставини перешкодили йому у виконанні зобов`язань.

З матеріалів справи встановлено, що Товариство обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства. Також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислової палати в Україні із засвідченням таких обставин.

Проте жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.

Спірна земельна ділянки розташована на території Степнянської сільської ради, що відноситься до Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області, яка з 11 листопада 2022 року віднесена до території можливих бойових дій.

Отже бойові дії у 2023 та 2024 роках на вказаній території не велися.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведено існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачці орендної плати за 2023 та 2024 роки.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2023, 2024 роки відповідач також посилається на не можливість використання орендованої земельної ділянки позивача через її забруднення вибухонебезпечними предметами.

Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про відсутність протягом 2023 -2024 років, за який відповідачем не вносилася орендна плата, можливості користуватися земельною ділянкою через військову агресію рф проти України, забруднення спірних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами а також через знищення та розкрадання належного Товариству майна.

Також, відповідачем не надано будь-яких доказів, що товариство здійснювало дії щодо, наприклад, звернення до компетентних органів з приводу обстеження та розмінування земельних ділянок з метою усунення перешкод у користуванні ними, звернення з листами до позивача про наявність вказаних перешкод та звільнення відповідача у зв`язку з цим від сплати орендної плати тощо, що могло б свідчити про здійснення відповідачем дій щодо доведеності наявності дійсних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання, що, в свою чергу, могло б розглядатися як підстава для застосування частини шостої статті 762 ЦК України.

Скаржник посилається на наявність форс-мажорних обставин які в даному випадку, на його думку, підтверджується листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року.

Проте, частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Водночас, лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, на який посилається скаржник як на аналогію сертифікату про посвідчення форс-мажорних обставин, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (Відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Верховний Суд у постановах від 01 червня 2021 року у справі №910/9258/20, від 14 червня 2022 у справі №922/2394/21 зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таким чином, в разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами.

Водночас, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого настав до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку.

Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №912/750/22.

Розпорядженням ХОР від 01 березня 2023 року №24 «Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», яким ТОВ «ЮТС-АГРОПОДУКТ» внесений у перелік суб`єктів господарювання, що постраждав внаслідок обставин непереборної сили прийнятий на підставі листа ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та його не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Крім того, вказане розпорядження не містить будь-яких відомостей на підтвердження доводів представника Товариства щодо наявності конкретних обставин, які унеможливлювали використання відповідачем об`єкту оренди і, як наслідок, виконання ним своїх зобов`язань за договором оренди землі.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження забруднення спірних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами.

Колегія суддів вважає за можливе звернути увагу, що доводи апеляційної скарги про потенційне забруднення земельної ділянки з посиланням про це на лист ГУ ДСНС України в Херсонській області від 11.06.2025 року, суперечать інформації викладеній у цьому листі, у якому зазначено лише про «ймовірність» потенційного забруднення та надані певні роз`яснення відповідачу на його запит про надання актів обстеження наведених у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, або вказати на можливість чи не можливість їх використання. Слід зазначити, що у листі ГУ ДСНС України в Херсонській області зазначено і про встановлення того, що роботи з розмінування земельних ділянок проводились іншими фаховими відомствами з розмінування.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження забруднення спірних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, звернення відповідача в межах реалізації закону України «Про протимінну діяльність в Україні», на якій апелянт посилається, у тому рахунку до уповноважених органів щодо проведення процедури очищення території (земельної ділянки).

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведено існування обставин, за які він не відповідає, та які б перешкоджали йому виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачці орендної плати.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що підприємство не могло використовувати орендовану земельну ділянку позивача через її можливе замінування і через це було звільнене від оподаткування за вказаний період часу, оскільки за наявними у справі доказами, позивачем доведено, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» з квітня 2022 року і по теперішній час не здійснює господарської діяльності на орендованій земельній ділянці, при цьому підприємство не зверталося з відповідними зверненнями до військової адміністрації, та не повідомляло орендаря про неможливість виконання своїх обов`язків. Матеріали справи не містять доказів щодо забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами. Звільнення відповідача від оподаткування та сплати орендної плати щодо земельних ділянок комунальної власності на певний період часу через їх потенційне замінування не звільняє його від виконання обов`язків, покладених умовами договору оренди щодо спірної земельної ділянки.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2023-2024 роки за договором оренди земельної ділянки.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме: систематичного (два і більше років) невиконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Щодо відсутності відомостей про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».

З матеріалів справи вбачається, що судом, відповідно до вимог статті пункту 1 частини сьомої статті 128 ЦПК України, судові повістки про виклик ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» відправлялися - за адресою місцезнаходження юридичної особи, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які поверталися з відміткою у поштовому повідомленні про відсутність адресата за адресою місцезнаходження. Відповідно до змісту пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду є днем вручення судової повістки.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Проте ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» рішення суду, у тому числі з підстав неповідомлення належним чином про дату, час і місце засідання суду не подавало, а відомостей про те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» також представляє інтереси іншого співвідповідача в матеріалах справи відсутні.

Щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частин другої, третьої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України визначені спори, у яких в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи.

Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відповідно до частини п`ятої статті 274 ЦПК України, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача належним чином подано зустрічний позов або позов третьої особи із самостійними вимогами, або за первинним позовом відбулося збільшення розміру позовних вимог або зміна предмета позову, і відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною першою статті 276 ЦПК України визначено, що клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Вирішуючи клопотання позивача, що міститься у позовній заяві про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом враховані обставини зазначені у частині третьої статті 274 ЦПК України.

Оскільки спір, що виник між сторонами не віднесений до категорії спорів, зазначених у частині четвертої статті 274 ЦПК України, а подана відповідачем зустрічна позовна заява у справі повернута судом заявнику, доводи апеляційної скарги що суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, апеляційний суд відхиляє.

Що стосується доводів товариства про те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» є неналежним відповідачем у справі з огляду на відчуження товариством права оренди земельної ділянки на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону України «Про оренду землі» у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужене. Разом з тим, згідно з частиною п`ятою статті 6 зазначеного Закону, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом.

Отже, саме з моменту державної реєстрації переходу права оренди новий орендар набуває юридично значущих прав та обов`язків щодо користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі договору про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок, укладеного 17 квітня 2025 року між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», право оренди землі строком на один рік перейшло до ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС».

Оскільки виниклі між сторонами спірні правовідносини стосуються періоду 2022-2024років, тобто часу, який передував відчуженню права оренди землі (квітень 2025року), то визначення співвідповідачами у справі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (який мав висловити свої доводи та надати заперечення проти пред`явлених вимог) та ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» (до якого лише тимчасово перейшли права та обов`язки орендаря), є процесуально виправданим.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи неповноважним складом суду, а саме суддею Хомик І.І., якій було заявлено відвід і який було вирішено з порушеннями вимог процесуального законодавства, колегія суддів вважає такі доводи неприйнятними з огляду на те, що відвід судді було вирішено судом першої інстанції в порядку, визначеному статтею 44 ЦПК України. За змістом частини третьої зазначеної статті, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім того, за положеннями пункту 2 частини 3 статті 376 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції являється виключно та обставина, що підстави відводу судді першої інстанції визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, тоді як вбачається зі змісту заяви про відвід судді, вона грунтується виключно процесуальними діями судді в інших справах, що за вимогами статті 26 ЦПК України не може бути підставою для відводу суду.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2025 року постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - Журика Андрія Леонідовича залишити без задоволеня.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Л.А. Приходько

Судді: Л. В. Базіль

С. В. Радченко