Провадження №2/523/2658/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"18" лютого 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Березніченко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини зазначеної вище квартири. Позивач, як спадкоємець за заповітом звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну померлому частину спадкової квартири. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 15.08.2025р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а також за клопотанням позивача витребувана копія спадкової справи й інформація про належність на праві власності спадкової квартири.

Ухвалою суду від 16.10.2025р. до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучені: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є співвласниками спадкової квартири.

Ухвалою суду від 24.11.2025р. підготовче судове засідання закрито, розгляд справи призначений за участю сторін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. Її представник, адвокат Кострич М.П. направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

Одеська міська рада не забезпечила участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Терті особи без самостійних вимог у судове засідання не з`явилися без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлялись судові повістки належним чином за місцем реєстрації третіх осіб. Згідно поштового повідомлення треті особи відсутні за вказаною адресою, що вказує на їх повідомлення про час та місце розгляду справи належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву, справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 є власником частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження №388 від 07.11.2002р.

На підставі того ж свідоцтва про право власності іншими співвласниками вказаної вище квартири, в рівних частках, є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З витребуваної судом від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Токарської Т.В. копії спадкової справи № 6/2024 до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 слідує, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 02 квітня 2024р. звернулася ОСОБА_1 .

Також зі спадкової справи слідує, що за життя ОСОБА_5 уклав нотаріально посвідчений заповіт від 26 березня 2015р. за умовами якого на випадок своєї смерті заповідав все належно йому майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та вважається такою, що прийняла спадщина, так як звернулася до нотаріуса із заявою про її прийняття у строки передбачені частиною першою статті 1270 ЦК України.

Інших спадкоємців, які б мали бажання прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5 за законом та/або за заповітом судом не встановлено.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В. постановою від 29.07.2025р. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом внаслідок ненадання спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове майно.

При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного обґрунтування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265ЦК. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з підпунктом 4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Аналіз наведених норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як було зазначено вище, спірне нерухоме майно 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 входить до складу спадщини, оскільки належала спадкодавцеві ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, шо оригінали правовстановлюючих документів відсутні у позивача. Отже ця обставина унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 в нотаріальному порядку, а відтак у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим визнання за позивачем права власності на частку у праві спільної часткової власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом є ефективним способом захисту його порушеного права.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частину спадкової квартири в порядку спадкування за заповітом. Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якої на теперішній час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст.12,13,76, 206,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину №1 (один) в будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 .

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Відповідач:

Одеська міська рада, , м. Одеса, площа Думська, буд.1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем та/або третіми особами до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 18 лютого 2026р.

Суддя