ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1422/25
Провадження № 2/483/90/2026
13 січня 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря Шилінскас О.В.,
прокурора Чобану Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Очаківське», про конфіскацію земельних ділянок,
Прокурор у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідачка є громадянкою Республіка Молдова та власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які нею отримані у спадок.. Частина успадкованих ділянок на час розгляду справи перебувають в оренді у ТОВ ««Сільськогосподарське виробниче підприємство «Очаківське». Відповідно до норм Земельного кодексу України відповідачка зобов`язана була відчужити зазначені земельні ділянки протягом року з часу набуття їх у власність. Оскільки вона вимоги закону не виконала, спірні земельні ділянки підлягають конфіскації.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причин неявки суд не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.
Представник третьої особи ТОВ «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Очаківське», у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов такого.
Право приватної власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 вересня 2018 року, про що внесено записи за реєстраційними номерами: 27911020, 27910950, 27910448, 27908838 та 27934745 відповідно (а.с. 12-13).
Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 19 травня 2004 року у м. Кишинів, сектор Ришканівка, офіс № 2, а також паспорта № НОМЕР_3 , виданого МДА83 29 квітня 2018 року.
Вирішуючи спір, суд виходить з такого.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ЗК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Оскільки спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України, знаходяться на території України, то на спірні правовідносини поширюється дія норм національного права України.
Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст. 41 Конституції України).
За змістом ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Правовий статус та порядок використання земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі -ЗК України).
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ч. 4 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
За змістом ч.ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Таким чином, з аналізу положень ст. ст. 22, 81 ЗК України слід зробити висновок, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення на підставі цивільно-правових угод та прийняття спадщини, а на землі сільськогосподарського призначення лише шляхом прийняття спадщини, інших підстав для отримання земель сільськогосподарського призначення у власність даною категорією громадян не передбачено.
З системного аналізу норм земельного законодавства можна дійти висновку, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянам України.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно зі ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. «е» ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. в ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
За змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Суд, з урахуванням наведених норм матеріального права, оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані сторонами докази і встановивши, що ОСОБА_3 , як іноземець, набувши 12 вересня 2018 року право власності на спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення, не відчужила їх протягом строку, встановленого статтею 81 ЗК України, дійшов висновку, що спірні земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду на підставі статті 145 ЗК України, а тому позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить з такого.
При зверненні з вказаними позовом прокурором в рахунок судового збору сплачено 3 633 грн (за позовну заяву та заяву про забезпечення позову).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь прокуратури слід стягнути судові витрати у розмірі 3 633 грн 60 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,
Цивільний позов Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Очаківське», про конфіскацію земельних ділянок задовольнити повністю.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Миколаївської обласної прокуратури 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 коп. в рахунок судового збору.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 15 січня 2026 року.

Головуюча: