Справа № 151/898/25
Провадження №2/151/51/26
20 січня 2026 року селище Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Токарчук Л.Г.
за участю секретаря судових засідань Трачук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю ''СВЕА ФІНАНС''до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
24 грудня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було укладено договір факторингу № 01.02-36/24, відповідно якого, первісний кредитор передав фактору, а фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржником та клієнтом. Відповідно додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-36/24 від 24.12.2024, в тому числі було відступлено і заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4680988 від 25 травня 2024 року у розмірі 21 127 гривень 50 копійок. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "СВЕА ФІНАНС", ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ "СВЕА ФІНАНС". Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "СВЕА ФІНАНС" заборгованість в розмірі 21 127 гривень 50 копійок, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витррати на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень.
Ухвалою судді від 11 листопада 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ "СВЕА ФІНАНС" Паладич А.О. в судове засідання не з`явилася, проте разом із позовною заявою надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання 10 грудня 2025 року та 20 січня 2026 року не з`явилася, конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістки направлялися за адресою місця проживання відповідача зазначеною позивачем у позовній заяві та адресою зареєстрованого місця проживання, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1986514 від 10.11.2025. Крім того, 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи на 20 січня 2025 року повідомлялася, також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
За таких підстав відповідачка вважається належно повідомленою про дату, час і місце судового засідання.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Норми статтей 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Також статтями 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Одночасно відповідачкою ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, та ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "Лінеура Україна''. (а.с. 20-22)
Таким чином, 25.05.2024 між ТОВ "Лінеура Україна''та ОСОБА_1 було укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні (далі - кредит) в сумі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів. Стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1.5% та розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (16 200,00/3 000,00)/360x100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях (п.1.3) 1.5. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79% річних. 1.6. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 19 200,00 грн. ТОВ "Лінеура Україна", свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_3 , яку відповідачка вказала при оформленні кредиту.
27 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ "Лінеура Україна" за отриманням додаткової суми кредиту і ініціювала збільшення суми вже отриманого раніше кредиту шляхом вчинення відповідних дій в ІТС первісного кредитора. Позивач задовольнив даний запит, і направив відповідачці пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду (додатковий договір) до Договору № 4680988, яка містила усі істотні умови, шляхом розміщення повного тексту такої Додаткової угоди (додаткового договору) в відповідному розділі особистого кабінету позичальника в ІТС Первісного кредитора. Відповідачка здійснила акцепт і підписання відповідної Додаткової угоди (додаткового договору) до Договору №4680988 у тій самій формі і у той самий спосіб, що і було підписано основний договір (шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"). (а.с. 24-25)
ТОВ "Лінеура Україна", свої зобов`язання за Додатковою угодою виконало, та надало відповідачці додаткові грошові кошти у сумі 1500,00 грн. шляхом їх перерахування на картку № НОМЕР_2 , яку відповідачка також вказала в відповідному розділі ІТС при заповненні заявки. Таким чином відповідачкою було отримано кредит в загальному розмірі 4 500,00 грн. двома переказами.
З розрахунку заборгованості наданого ТОВ "Лінеура Україна''(зробленого поденно) вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.05.2024 становить 21 127 гривень 50 копійок, з яких: 4 500 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 14 377 гривень 50 копійок - заборгованість по відсотках та 2 250 гривень - пеня, штраф. (а.с.39-43)
24 грудня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна''та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було укладено договір факторингу №01.02-36/24. (а.с. 46-52)
Згідно з п.2.1 договору факторингу, відповідно до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.
З витягу з реєстру боржників №1 за договором факторингу №01.02-36/24 від 24 грудня 2024 року наданого ТОВ "СВЕА ФІНАНС" вбачається, що під №2026 наявна боржниця ОСОБА_1 за Договором №4680988 в сумі 21 127 гривень 50 копійок. (а.с. 58)
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).
За змістом статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі.
Таким чином, стороною позивача доведено, укладення Договору № 4680988 від 25 травня 2024 року між сторонами та наявність у відповідачки заборгованості у розмірі 21 127 гривень 50 копійок, з яких: 4 500 гривень - заборгованість за сумою кредиту та 14 377 гривень 50 копійок - заборгованість по відсотках.
При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 1167 від 28 жовтня 2025 року в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на їх користь.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-355 ЦПК України,
Позовну заяву - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''СВЕА ФІНАНС" заборгованість за Договором № 4680988 від 25 травня 2024 року в сумі 21 127 (двадцять одна тисяча сто двадцять сім) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''СВЕА ФІНАНС" понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження (місце проживання чи перебування) :
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ).
Суддя Людмила ТОКАРЧУК