Номер провадження: 22-ц/813/4223/26
Справа № 462/1738/25
Головуючий у першій інстанції Гончар І.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
27.01.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
з участю секретаря Громовенко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Захарівського районного суду Одеської області від 17 липня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2025 року справа за позовом ОСОБА_1 передана на розгляд за територіальною підсудністю до Фрунзівського (наразі Захарівський) районного суду Одеської області.
16 травня 2025 року ОСОБА_1 подав до Захарівського районного суду Одеської області уточнену та доповнену позовну заяву до відповідача Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 право власності на належну спадкодавцю земельну частку (пай) розміром 8,7 умовних кадастрових гектарів.
Рішенням Захарівського районного суду Одеської області від 17 липня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2025 року апеляційну скарга ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Захарівського районного суду Одеської області від 17 липня 2025 року залишено без змін.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено обставини, які не можуть бути залишені без належного реагування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина.

12.12.2024 року Одеським апеляційним судом було винесено постанову, якою за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну частку (пай) згідно заповіту тітки, що належала їй на підставі сертифікату КСП «Дружба» № 0554863 від 16.02.2000 року.

Нотаріусом сьомої Львівської державної нотаріальної контори 19.12.2024 року ОСОБА_1 , після смерті матері видано свідоцтво про право власності лише на частину спадкового майна, а саме на 1/2 частку квартири та відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину земельної частки (пай), яка належала його матері, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою набуття права власності ОСОБА_2 на земельну частку (пай), розміром 8,7 умовних кадастрових гектарів, успадковану нею за заповітом тітки ОСОБА_3 є постанова Одеського апеляційного суду по справі №517/972/23 від 12.12.2024 року, якою визнано за ОСОБА_2 (матір`ю позивача) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , на земельну частку (пай) розміром 8,7 умовних кадастрових гектарів, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0554863, зареєстрованого 16.02.2000 за № 74.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідно до постанови Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 (мати позивача), 01.11.2023 року звернулася до Фрунзівського районного суду Одеської області з позовом до Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа: Захарівська районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, ОСОБА_2 (мати позивача) ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, тобто ще до звернення з позовом до суду.

Також, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що у матеріалах справи №517/972/23 наявна заява від 10.06.2024 року, яка надійшла на адресу суду від імені позивача ОСОБА_2 , без копії документу, що посвідчує особу, в якій просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, але фактично вона не могла подати таку заяву, так як на момент подачі вона була померлою, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

19.06.2024 року рішенням суду було відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 .

12.07.2024 року ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 19.06.2024 року, однак така скарга не могла бути подана ОСОБА_2 , так як згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.07.2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду було відкрито апеляційне провадження.

02.12.2024 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2 , про розгляд апеляційної скарги без її участі, тобто після її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.12.2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 19.06.2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та визнано право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну частку (пай) розміром 8,7 умовних кадастрових гектарів, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0554863, зареєстрованого 16.02.2000 за № 74.

Враховуючи вищевказане по справі № 517/972/23, судом встановлено, що позов було подано до суду ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після її смерті, та постановою Одеського апеляційного суду від 12.12.2024 року у справі № 517/972/23 було визнано право власності на земельну частку за померлою особою.

Також в судовому рішенні зазначено, що на момент подання позову ОСОБА_2 не була живою, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що позов ґрунтується на рішенні, яке ухвалено у провадженні, ініційованому померлою особою.

Відповідно до положень 262 ЦПК України, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини й умови, що сприяли вчиненню порушення.

Окрема ухвала є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяє усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігає вчиненню злочинів та інших правопорушень.

Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Вона може бути постановлена лише, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи було встановлене відповідне правопорушення. Суд не здійснює юридичну кваліфікацію правопорушення, а в разі виявлення їх направляє для перевірки у відповідні органи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 990/131/22, зазначено, що інститут окремої ухвали направлений на реагування суду у тих випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала.

Тобто, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

Постановлення окремої ухвали суду не є формою притягнення порушника до відповідальності, а є формою реагування суду на виявлені ним можливі порушення з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Перевірка наявності чи відсутності підстав для притягнення відповідних осіб до відповідальності здійснюється органами, уповноваженими на це, які і мають встановити наявність чи відсутність складу правопорушення.

З огляду на вищезазначені обставини справи та подані докази, колегія суддів дійшла висновку, що існують підстави вважати, що постанова Одеського апеляційного суду від 12.12.2024 року, ухвалена на підставі підробленої позовної заяви та апеляційної скарги та підписана не ОСОБА_5 , яка на день подання позову та апеляційної скарги не була живою.

Виявлені апеляційним судом обставини потребують відповідного реагування шляхом постановлення окремої ухвали, оскільки зазначені обставини потребують перевірки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним довести до відома про вищевикладене Одеській обласній прокуратурі для організації проведення перевірки та вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного та керуючись статтею 262 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Довести до відома Одеській обласній прокуратурі про обставини, виявлені в ході апеляційного розгляду цивільної справи № 462/1738/25 та наведені в описовій і мотивувальній частинах даної окремої ухвали для проведення перевірки та належного реагування.

Про прийняті заходи повідомити Одеський апеляційний суд у місячний строк з дня отримання цієї ухвали.

Окрема ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена особами, яких вона стосується, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали суду складений 06 лютого 2026 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда