провадження № 22-ц/824/770/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Березовенко Р.В.,

суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» поданою представницею - адвокаткою Сокуренко Наталією Вікторівною на заочне рішення Голосіївського районного суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», про захист прав споживачів, визнання правочинів недійсними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Стегара О.М., звернулася до Голосіївського районного суду міста Києві з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Українське бюро кредитних історій», треті особи: ТОВ «Лайфселл», ТОВ «Епіцентр К», про захист прав споживачів, визнання правочинів недійсними та зобов`язання вчинити дії, у якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 19 січня 2021 року та 15 травня 2023 року, остаточно просила суд:

визнати недійсною в частині збільшення кредитного ліміту та отримання кредитних коштів угоду від 07 травня 2018 року №SAMDNWFC5, укладену між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 та застосувати наслідки недійсності правочину;

зобов`язати ТОВ «Українське страхове бюро історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Позов обґрунтований тим, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за умовами кредитного договору від 01 липня 2020 року №501522492, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за умовами кредитного договору від 01 липня 2020 року №0426-0451 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за умовами угоди від 07 травня 2018 року №SAMDNWFC5 (з урахуванням збільшеного кредитного ліміту) вважають, що позивач не виконує свої зобов`язання за вказаними договорами в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого у позивача начебто утворилися заборгованості перед відповідачами. Інформацію про вказані заборгованості внесено ТОВ «Українське бюро кредитних історій» до кредитної історії позивача.

Позивач із зазначеним категорично не погоджується, факт отримання нею кредитних коштів та існування заборгованості перед відповідачами не визнає. Вважає, що під час укладання зазначених правочинів було порушено її права, як споживача послуг. Стверджує, що невідома особа, яка без наявності на те правових підстав діяла від імені позивача, видаючи себе за неї, збільшила кредитний ліміт в Приватбанку, уклала кредитні договори з фінансовими установами від імені позивача, а в подальшому розпорядилась отриманими коштами на власний розсуд. Позивач вважає, що наполяганнями відповідачів на існуванні у позивача заборгованостей за начебто отриманими нею кредитами, відправлення на її адресу вимог про негайну сплату боргу та попереджень про наявну заборгованість, а також безпідставним зіпсуванням її кредитної історії порушуються її конституційні та цивільні права, для захисту яких вимушена звертатися до суду з позовом про визнання правочинів недійсними в порядку п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Ухвало Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року до участі у справі за клопотанням позивача залучено в якості третіх осіб - ТОВ «Колекторська компанія «Фактор», ТОВ «Служба виконання стягнення».

12 травня 2023 року представником позивача подана заява про зменшення розміру позовних вимог та клопотання про виключення зі складу відповідачів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та зі складу третіх осіб - ТОВ «Колекторська компанія «Фактор», ТОВ «Служба виконання стягнення», які протокольною ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року задоволені.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду від 26 листопада 2024 року позов задоволено. Визнано недійсною в частині збільшення кредитного ліміту та отримання кредитних коштів угоду від 07 травня 2018 року №SAMDNWFC5, укладену між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 та застосовано наслідки недійсності правочину. Зобов`язано ТОВ «Українське страхове бюро історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Ухвалою Голосіївського районного суду від 05 березня 2025 року заяву представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни, про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду, представниця АТ КБ «ПриватБанк» - адвокатка Сокуренко Наталія Вікторівна 08 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду від 26 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала, що за наслідками звернення ОСОБА_1 до банку, 06 серпня 2015 року їй відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки. На дату відкриття карткового рахунку банк встановив позивачці кредитний ліміт у 7 000,00 грн. який позивачка неодноразово змінювала у особистому кабінеті в Приват24. Зауважив, що кредитний ліміт за карткою змінювався не лише 01 липня 2020 року, а й у листопаді 2020 року.

Зауважив, що обставини відкриття рахунку, видачі кредитних карток та кредитування рахунку підтверджуються випискою по рахунку, фотографією позивача з карткою з ПК банку, довідкою про отримані картки, Довідкою про встановлені кредитні ліміти.

Банк оцінив критично надану ТОВ «Лайфселл» деталізовану інформацію оскільки вона не є офіційним документом, не містить інформацію про її назву, осіб, які склали, підписів, печаток.

Більш того, блокування сім-карки мобільним оператором можливе лише за наявності конфіденційної інформації про володільця телефонного номеру та, яка може бути відома третім особам внаслідок її передачі самим володільцем.

За таких обставин, факт несанкціонованого використання третіми особами SIM-картки позивача не підтверджується жодними належними і допустимими доказами та спростовується вищенаведеним.

У відповідності до вимог чинного законодавства, кожна транзакція в Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі (фінансовий телефон).

Приват 24 є системою дистанційного обслуговування, а не спеціальним платіжним засобом. Всі операції у системі «Приват-24» здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження Банку здійснити певну операцію, яке передається клієнтом через систему Інтернет, без відвідування Банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Дистанційне розпорядження вважається переданим клієнтом і прийнятим банком до виконання, якщо клієнт: для доступу в систему ввів правильні логін і пароль (динамічний пароль) засоби верифікації; увів всі параметри, які запитує система; підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічним паролем. Якщо клієнт не підтвердив дистанційне розпорядження, то банк не виконує операцію, про що інформує Клієнта.

В даному випадку платіжні операції по картці здійснені за допомогою правильного введення усіх необхідних реквізитів для виконання банком дистанційного розпорядження на переказ коштів та інших операцій, які відомі тільки власнику картки, тому банк не повинен нести відповідальність за дані операції. Також не є доказом вчинення злочину щодо позивачки витяг з ЄРДР, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів постановляння вироку або іншого судового рішення, яке набрало законної сили, щодо незаконного заволодіння вказаними грошовими коштами та здійснення інших незаконних операцій, на які посилається позивач.

Зауважила, що банком звернення ОСОБА_1 зафіксовано лише 06 липня 2020 року, тобто через 5 днів з дати проведення сумнівних операцій. Тому відповідач вважає сумнівним твердження, що позивачка зателефонувала не з фінансового номеру телефону до Банку 02 липня 2020 року, і то, з метою дізнатися рух коштів по її рахунку.

Вважає непідтвердженим належними та допустимими доказами факт перебування ОСОБА_1 у м. Одеса, а грошові кошти з її картки могла зняти інша особа, якій позивачка, в порушення правил використання платіжних документів, могла передати банківську картку та інформацію про пароль від неї.

Розглядаючи цю справу, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не перевірив, чи власна бездіяльність позивача щодо збереження її фінансового номера телефону не сприяла тому, що сторонні особи могли використати її фінансовий номер телефону для здійснення, несанкціонованих банківських переказів. В даному ж випадку проведено всі дії щодо авторизації позивача як володільця рахунку на банківському ресурсі Приват24 для отримання банківських послуг, зокрема: отримання картки з індивідуальним дизайном, збільшення розміру кредитного ліміту, проведення розрахунків в торговельно-сервісній мережі (магазинах), поповнення мобільних телефонів, зняття готівки в банкоматі, здійснення переказів коштів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» поданою представницею - адвокаткою Сокуренко Наталією Вікторівною на заочне рішення Голосіївського районного суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», про захист прав споживачів, визнання правочинів недійсними та зобов`язання вчинити дії, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

17 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Стегар О.М. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, 22 січня 2026 року адвокатка Хитрова Л.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні. Вказала, що інтереси банку представляла у суді першої інстанції і продовжує супровід цієї справи в апеляційному суді.

Також, клопотання про відкладення розгляду справи надійшло від представника ОСОБА_1 - авдоката Стегара О.М., який вказав, що позивачка не має змоги з`явитися у судове засідання, оскільки перебуває у декретній відпустці. У свою чергу, представник буде задіяний у кримінальному провадженні при допиті свідка.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору (питання) у відповідному судовому засіданні без участі особи, яка не з`явилась (статті 240 ЦПК України).

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд у межах своїх повноважень дійшов висновку про визнання причини неявки представника АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання такою, що не доведена належними та допустимими доказами, а отже є неповажною. Зокрема, представником не наведено обставин неможливості приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, неможливості представляти інтереси банку під час перебування у відрядженні, а також не надано доказів на підтвердження відсутності інших, окрім ОСОБА_2 , працівників, які за своїми службовими/ посадовими обов`язками можуть представляти його інтереси у судах, з урахуванням того, що заяву про перегляд заочного рішення та апеляційну скаргу від банку подавала адвокат Сокуренко Н.В. Крім того, неявка у судове засідання представника ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, представником не наведено обставин неможливості приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Той факт, що представник позивачки надав перевагу представництву інтересів інших клієнтів, а не ОСОБА_1 , не може бути достатньою та об`єктивною підставою для відкладення розгляду справи. Таким чином, з огляду на належне повідомлення про судове засідання усіх учасників справи, з урахуванням правового висновку Верховного Суду у справі №752/8103/13-ц від 24 жовтня 2024 року, категорії справи, та строку її розгляду, колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи по суті на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» укладено угоду від 07 травня 2018 року №SAMDNWFC5, згідно з умовами якої здійснюється банківське обслуговування позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Зокрема, позивачем відкрито в зазначеній банківській установі рахунок НОМЕР_1 , до якого відкриті картка VISA № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . В якості фінансового номеру з 07 травня 2018 року зазначений номер мобільного телефону позивача НОМЕР_4 , з якого весь цей час і здійснювалася її ідентифікація в системі банку.

Згідно із довідкою Приватбанку від 07 липня 2020 року №89213І2О91ІS4AB1, станом на 30 червня 2020 року залишок коштів на рахунку позивача становив 1 560,71 грн, при цьому кредитний ліміт на зазначену дату був встановлений в розмірі 0,00 грн., оскільки позивач з моменту відкриття рахунку у Приватбанку заблокувала цю функцію (кредитну лінію) як непотрібну, ніколи раніше кредитними коштами та/чи позиками не користувалася.

Як вбачається з вказаної довідки, впродовж одного дня, а саме - 01 липня 2020 року невстановлена особа, перебуваючи у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, без наявності на те правових підстав діяла від імені позивача та, видаючи себе за неї, здійснила ряд фінансових операцій з використанням карток позивача (НОМЕР_15 та НОМЕР_5 ) та сторонньої картки «Картка з індивідуальним дизайном» (послуга, що надається Приватбанком) НОМЕР_16, у такому хронологічному порядку: п`ять разів збільшувався кредитний ліміт (до 50 000,00 грн на сторонній картці № НОМЕР_6 та до 15 000,00 грн на картці позивача № НОМЕР_2 ); двічі зняття готівки в банкоматі зі сторонньої картки № НОМЕР_6 (15 000,00 грн та 5 000,00 грн); двічі оплата за продукти в магазині зі сторонньої картки № НОМЕР_6 (1 111,10 грн та 1 576,80 грн); оплата на касі супермаркету ТЦ «Епіцентр» зі сторонньої картки № НОМЕР_6 на суму 20 898,96 грн; поповнення готівкою в терміналі самообслуговування сторонньої картки № НОМЕР_6 на суму 500,00 грн; перший платіж за покупку (за сервісом «Оплата частинами» від Приватбанку) в супермаркеті ТЦ «Епіцентр» зі сторонньої картки № НОМЕР_6 на суму 3 699,48 грн. При цьому загальна сума покупки склала 14 797,92 грн, що також підтверджується повідомленням Приватбанку, направленим у додаток Приват24 на смартфон позивача (роздруківка додається); двічі оплата на касі супермаркету ТЦ «Епіцентр» зі сторонньої картки № НОМЕР_6 (1 791,96 грн та 2 000,00 грн); зняття оплати за авторизацію з картки позивача № НОМЕР_2 на суму 0,42 грн; переказ з картки на картку за допомогою електронного гаманця LiqPay на картку позивача № НОМЕР_2 на суму 7 400,00 грн; зняття готівки в банкоматі зі сторонньої картки № НОМЕР_6 на суму 7 000,00 грн; зняття оплати за авторизацію з картки позивача № НОМЕР_2 на суму 1,00 грн; скасування предавторизації (повернення платежу) на картку позивача № НОМЕР_2 на суму 1,00 грн; поповнення мобільного зв`язку на номер НОМЕР_7 з картки позивача НОМЕР_5 на суму 204,00 грн; поповнення мобільного зв`язку на номер НОМЕР_8 з картки позивача НОМЕР_5 на суму 62,00 грн; скасування предавторизації (повернення платежу) на картку позивача № НОМЕР_2 на суму 0,42 грн; поповнення мобільного зв`язку на номер НОМЕР_9 з картки позивача НОМЕР_5 на суму 62,00 грн; переказ з картки на картку за допомогою електронного гаманця LiqPay на картку позивача № НОМЕР_2 на суму 2000,00 грн; переказ з картки на картку за допомогою електронного гаманця LiqPay з картки позивача № НОМЕР_2 на суму 2000,00 грн; оплата інформаційних та страхових послуг (Компанія Alexcredit) з картки позивача № НОМЕР_2 на суму 1,13 грн; скасування операції з оплати інформаційних та страхових послуг (Компанія Alexcredit) з картки позивача № НОМЕР_2 на суму 1,13 грн; зарахування переказу на картку позивача № НОМЕР_2 на суму 546,00 грн; зняття готівки в банкоматі з картки № НОМЕР_10 на суму 2400,00 грн; скасування переказу з картки позивача № НОМЕР_2 на суму 2000,00 грн.

За повідомленням позивачки, 02 липня 2020 року через проблеми з мобільним зв`язком вона звернулася до оператора лайфселл та випадково дізналася про те, що невстановленою особою через особистий кабінет позивача в лайфселл була заблокована її сімкарта (номер моб.тел. НОМЕР_4 ) в зв`язку з начебто її втратою. При цьому даний номер протягом тривалого часу належить позивачу, а сама вона є членом «lifecell PLATINUM Клуб» саме за вказаним абонентським номером.

Оператор «лайфселл» повідомив позивачу, що невстановленою особою також зроблена переадресація з`єднань з її номера на інший номер НОМЕР_11 . Даний факт підтверджується деталізованою інформацією по номеру абонента НОМЕР_4 , наданою ТОВ «лайфселл». Згідно з цією інформацією, переадресація з`єднань на інший номер НОМЕР_11 здійснювалася ще 30 червня 2020 року двічі - близько 11 год. 30 хв. та 11 год. 33 хв.

Запідозривши можливість шахрайства, цього ж дня, 02 липня 2020 року позивач з іншого номеру НОМЕР_12 звернулася на гарячу лінію Приватбанку за номером 3700 та спробувала дізнатися про рух коштів на своїх рахунках, але це їй не вдалося, оскільки позивач телефонувала на гарячу лінію не з фінансового номеру телефону, який на той час був заблокований. На гарячій лінії позивачу повідомили, що інформацію про рух котів вона зможе дізнатися звернувшись до відділення банку за наявності паспорту та РКНОПП, яких позивач при собі не мала. В цей день було лише заблоковано картки позивача в Приватбанку, про що вона була повідомлена персональним банкіром ОСОБА_3 , що підтверджується роздруківкою з чату.

За Інформацією, наданою позивачем та ТОВ «Лайфсел», на той час позивач користувалася кінцевим пристроєм (мобільним телефоном) IPhone 11 Pro, Serial No. C39ZT7JZN6XM, IMEI основний НОМЕР_17 та IMEI додатковий НОМЕР_18 з абонентським номером НОМЕР_4 , який був фінансовим номером позивача в Приватбанку.

При цьому, у період з 27 червня 2020 року по 06 липня 2020 року позивач разом зі своїми знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувала у місті Одесі, де проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується показаннями цих осіб, викладеними у протоколах опитування адвокатом особи за її згодою. Факт виїзду позивача з м. Києва 27 червня 2020 року близько 5 год. ранку та приїзд у м. Одеса 27 червня 2020 року близько 13 год, подальше її перебування у м. Одеса та с. Лиманка Одеського району до 16 год. 20 хв. 06 липня 2020 року та повернення до м. Києва 06 липня 2020 року о 20 год. 29 хв. підтверджуються інформацією з додатків №1 та №2 до листа ТОВ «лайфсел» №1077д від 12 квітня 2022 року.

У цей же період часу, а саме - 30 червня 2020 року з 07:57:23 до 11:51:14 невстановлена особа отримала доступ до особистого кабінету позивача у Лайфсел та здійснила ряд транзакцій з метою зміни чи налаштування послуги переадресації дзвінків, спроб чи скорочення переліку послуг за абонентським (телефонним) номером НОМЕР_4 , у тому числі - переадресація дзвінків та СМС-повідомлень на номер НОМЕР_11, який був активований в мережі оператора мобільного зв`язку саме 30.06.2020 (лист ТОВ «лайфселл» №000346к від 23 квітня 2021 року).

Під час першої спроби переадресації дзвінків 30 червня 2020 року, а саме об 11:30:07 та об 11:33:15 на номер НОМЕР_11 були отримані вхідні дзвінки з Приватбанку (номер НОМЕР_13), що підтверджується інформацією з додатку №2 до листа ТОВ «лайфсел» від №1077д від 12 квітня 2022 року.

На наступний день, 01 липня 2020 року починаючи з 04 год. 53 хв. невстановлена особа, знову використавши особистий кабінет позивача у Лайфсел, здійснила ряд операцій з метою переадресації дзвінків та призупинила надання послуг за абонентським номером НОМЕР_4 , що належить позивачу, нібито через його втрату - здійснила «блокування номеру».

Саме в цей період, 01 липня 2020 року о 04:56:31 та о 04:58:19, на абонентський номер позивача НОМЕР_4 надійшли два дзвінки від Приватбанку з номеру НОМЕР_13 , проте вони були переадресовані на номер НОМЕР_11 через вищеописані дії в особистому кабінеті Лайфсел (додаток №2 до листа ТОВ «лайфсел» №1077д від 12 квітня 2022 року).

Ряд фінансових установ у подальшому підтверджували, що до них надходили запити для отримання кредитів на ім`я ОСОБА_1 , але з низки причин у наданні цих кредитів було відмовлено. Також інформація щодо запитів цих фінансових установ під час розгляду заявок на кредит, відображена в інформації, наданій ТОВ «Українське бюро кредитних історій» по ОСОБА_1 .

Інформація, надана Приватбанком (виписка по картці/рахунку НОМЕР_10 і додатковим рахункам за період 30 червня 2020 року - 02 липня 2020 року та письмові пояснення, надані листом від 12 травня 2021 року, свідчить про наступне: по-перше, баланс на рахунках на початок періоду становив 1 560,71 грн (власні кошти позивача); баланс на рахунках на кінець періоду становив - 49 932,05 грн; усього витрат на суму 63 941,31 грн; усього надходжень на суму 12 448,55 грн; по-друге, станом на 30 червня 2020 року кредитний ліміт на рахунках позивача становив 0,00 грн; 01 липня 2020 року кредитний ліміт був збільшений до 50 000,00 грн; по-третє, саме 01 липня 2020 року у особистому кабінеті Приват24 відбулося збільшення кредитного ліміту, причому збільшення відбувалося у декілька спроб, поступово; крім того, в цей же період в особистому кабінеті Приват24 здійснено ряд фінансових операцій з використанням як особистих коштів позивача, так і кредитних коштів, а також зняття готівки та безготівкова оплата товарів у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області; по-четверте, підтверджується факт отримання позивачем двох банківських карток - 900601 (дата відкриття 07 травня 2018 року) та НОМЕР_2 (дата відкриття 14 травня 2018 року), натомість жодним доказом не підтверджено факт отримання позивачем картки НОМЕР_6 (дата відкриття 01 липня 2020 року); по-п`яте, саме з використанням картки НОМЕР_6 (з індивідуальним дизайном), яку отримала та активувала невідома особа за невідомих обставин, 01 липня 2020 року було проведено більшість транзакцій, зокрема - чотири рази збільшувався кредитний ліміт (до 50 000,00 грн); чотири рази знімалася готівка в банкоматах м. Кривий Ріг (на загальну суму 29 400,00 грн); здійснювалося поповнення готівкою картки в терміналі самообслуговування м. Кривий Ріг на суму 500,00 грн; шість разів здійснювалася безготівкова оплата товарів в закладах торгівлі м. Кривий Ріг (на загальну суму 31 078,30 грн).

При цьому, відповідно до інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у листі №20.1.0.0.0/7-64263 від 26 вересня 2023 року, картки з індивідуальним дизайном виготовлялися виключно у виді пластикових карток; безготівкова оплата в закладах торгівлі (зокрема з використанням послуги «Оплата частинами» - як у даному випадку в ТОВ «Епіцентр-К») можлива лише з використанням пластикової картки.

Таким чином, суд встановив доведеним, що впродовж 01 липня 2020 року, у той час, коли позивач перебувала у м. Одеса, невідома особа, перебуваючи у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, здійснила блокування номеру НОМЕР_4 , який був фінансовим номером позивача, та здійснила переадресацію вхідних дзвінків та СМС-повідомлень на номер НОМЕР_11 . У подальшому, використавши персональні дані позивача та здійснивши вхід в її особистий кабінет Приват 24, ця невідома особа отримала на ім`я позивача без її волі мікрокредити в двох фінансових установах, а також здійснила ряд транзакцій як в особистому кабінеті Приват 24, що належав позивачу, так і в банкоматах та закладах торгівлі м. Кривий Ріг з використанням картки НОМЕР_6.

Внаслідок зазначених дій невстановленої особи позивачу було завдано матеріальної шкоди в розмірі 1560,71 грн (її власні кошти). Крім того, ці дії стали причиною притягнення позивача до цивільно-правової відповідальності, у вигляді покладання на останню обов`язку з повернення кредитних коштів, які фактично позивач не отримувала і ними не розпоряджалася, а також сплати відсотків за користування кредитом. Доказом такої цивільно-правової відповідальності є цивільна справа №756/5267/21 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , яка перебуває на розгляді Голосіївського районного суду міста Києва. У цьому позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» визначає заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 17 березня 2021 року у розмірі 76 973,27 грн.

Також серед здійснених 01 липня 2020 року безготівкових оплат невідома особа здійснила в ТЦ «Епіцентр» м. Кривий Ріг перший платіж за покупку за сервісом Приватбанку «Оплата частинами» на суму 3 699,48 грн, при цьому вся сума покупки складала 14 797,92 грн, отже є очевидним, що заборгованість за сплату решти суми в розмірі 11 098,44 грн також буде покладена на позивача. Як свідчить інформація з листа №325 від 22 квітня 2021 року ТОВ «Епіцентр К», надана на ухвалу суду від 11 грудня 2020 року, та з відповідного фіскального чеку, мова йде про купівлю двох смартфонів Samsung SM-A415 вартістю 7 398,96 грн кожен.

Про факт доступу сторонніх осіб до її особистого кабінету у Лайфсел позивачу стало відомо лише 02 липня 2020 року після того, як позивач через проблеми з мобільним зв`язком (телефон був не «в мережі») звернулася до оператора Лайфселл та дізналася, що її номер заблокований у зв`язку з начебто втратою. Також оператор повідомив позивача, що була здійснена переадресація вхідних дзвінків та СМС-повідомлень на інший номер, невідомий позивачу.

Запідозривши можливість шахрайства, цього ж дня, 02 липня 2020 року - негайно після розмови з оператором мобільного зв`язку позивач зі свого іншого номеру НОМЕР_12 зателефонувала на гарячу лінію Приватбанку, де їй повідомили, що оскільки вона телефонує не зі свого фінансового номеру, надати детальну інформацію по її рахункам оператор не може, проте оператор здійснив блокування її карток та порадив звернутися з паспортом у відділення банку.

У подальшому, 06 липня 2020 року (враховуючи пересилання паспорту позивача з м. Києва до м. Одеса та вихідні дні 4 та 5 липня), позивач звернулася до відділення Приватбанку у м. Одеса, де дізналася вже всі деталі подій, що мали місце 01 липня 2020 року. На наступний день, 07 липня 2020 року вже після повернення до м. Києва позивач отримала довідку від 07 липня 2020 року про рух коштів на її рахунках за період 30 червня 2020 року - 02 липня 2020 року.

Згідно з інформацією, наданою працівником банку, невстановленою особою було отримано доступ до кабінету позивача в «Приват24», через який до її рахунку незрозумілим способом була «прив`язана» стороння картка «Картка з індивідуальним дизайном» № НОМЕР_6 шляхом несанкціонованого використання персональних даних позивача та зміни її фінансового номеру телефону. Крім того, в особистому кабінеті позивача в «Приват24» невстановлена особа отримала доступ до її карток.

Вищезазначене на наступний день, 07 липня 2020 року, також підтвердилося працівником Київського відділення Приватбанку, куди позивач звернулася відразу після повернення до м. Київ. Позивачу було видано довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07 липня 2020 року №89213І2О91ІS4AB1.

Таким чином, в результаті вищевказаних фінансових операцій, здійснених невстановленою особою, на рахунку позивача в Приватбанку утворилася заборгованість в сумі 49 932,05 грн. Крім того, враховуючи загальну суму покупки за сервісом «Оплата частинами» в супермаркеті ТЦ «Епіцентр» в розмірі 14 797,92 грн та здійснену 01 липня 2020 року першу оплату в розмірі 3 699,48 грн, утворилась додаткова заборгованість позивача перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 11 098,44 грн, обов`язок з погашення якої на даний час також покладається на позивача, що підтверджується роздруківкою кредитної історії позивача станом на 19 листопада 2020 року.

У серпні 2020 року позивач дізналася про існування ще одного договору позики, також укладеного від її імені та без її відома з ТОВ «Укр кредит фінанси», представник якого зателефонував позивачу з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 01 липня 2020 року №0426-0451. Суму договору повідомлено не було, натомість в телефонному режимі доведено до відому позивача про наявність у неї заборгованості перед відповідачем 2 за вказаним договором на суму 3 080,00 грн.

З урахуванням суми боргу, цілком ймовірно, що вказані кошти в розмірі 2 000,00 грн. надійшли від ТОВ «Укр кредит фінанси» на картку позивача НОМЕР_15 за допомогою електронного гаманця LiqPay (переказ зазначений в переліку фінансових операцій під №17). В результаті ці кредитні кошти від ТОВ «Укр кредит фінанси» були отримані невстановленою особою. Пізніше позивач отримала через месенджер попередження від ТОВ «Укр кредит фінанси» про існування в неї боргу в сумі 3 080,00 грн.

Зазначена інформація відповідає даним, що містяться в кредитній історії позивача (інформація за договором 0426-0451, донор інформації УКР КРЕДИТ ФІНАНС).

Зважаючи на виявлені позивачем факти незаконного використання невстановленою особою персональних даних позивача та здійснення цією особою фінансових операцій від імені позивача без наявності на те правових підстав та без її згоди, позивач впродовж липня - вересня 2020 року неодноразово зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами.

Згідно з ухвалою від 30 липня 2020 року слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/14188/20, підрозділом дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві 08 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000664 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В даному кримінальному провадженні позивача визнано потерпілою.

Про вказані обставини щодо незаконного руху коштів на своїх рахунках позивач ще в липні 2020 року повідомляла ТОВ «Укр кредит фінанс», АТ КБ «Приватбанк», а в жовтні 2020 року - третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - ТОВ «Епіцентр К» письмово, що підтверджується копією листів, а також як зазначає позивач, регулярно в телефонних розмовах та месенджерах.

У подальшому, зважаючи на постійні одержання позивачем повідомлень у формі вимог, попереджень та телефонних дзвінків і смс про те, що відповідачі вважають її боржником за вищезазначеними кредитними договорами, вимагають сплати заборгованості та погрожують передати інформацію про позивача до Бюро кредитних історій, з огляду на хід досудового розслідування кримінального провадження №0000664, з метою отримання більш детальної інформації для захисту порушених прав та законних інтересів позивача, на адреси відповідачів та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - ТОВ «Епіцентр К» та ТОВ «лайфселл» були направлені адвокатські запити.

Позивач посилається на те, що вона не вчиняла жодних дій особисто та нікого не уповноважувала на заповнення та подання ТОВ «Укр кредит фінанс» заявки на отримання від нього кредиту, на надання ТОВ «Укр кредит фінанс» сканкопій своїх документів, особистих даних та реквізитів своїх банківських карток, а також на укладення кредитного договору від 01 липня 2020 року №0426-0451 в будь-якій формі. Жодних дзвінків від співробітника ТОВ «Укр кредит фінанс» для проходження перевірки перед оформленням кредиту не отримувала. Кредитні кошти на умовах цього договору від ТОВ «Укр кредит фінанс» позивач не одержувала та ними не розпоряджалася, а сам правочин суперечить її внутрішній волі.

Також невстановленою особою до рахунку позивача в Приватбанку було «прив`язано» сторонню картку, як з`ясувалося згодом - «Картку з власним дизайном» № НОМЕР_6 . Дану послугу надає Приватбанк, деталі цієї послуги, обставини отримання зазначеної картки та дані особи, яка її отримала, позивачу невідомі. Таку картку позивач ніколи не замовляла і не отримувала, нікого на ці дії не уповноважувала, до свого рахунку в Приватбанку зазначену картку не «прив`язувала» і такого наміру ніколи не мала.

Як встановлено з інформації, наданої працівниками Приватбанку, в особовому кабінеті позивача в «Приват24» було змінено фінансовий номер позивача НОМЕР_4 на інший номер НОМЕР_11 . Більш того, деталізована інформація по номеру абонента (позивача) НОМЕР_4 , надана ТОВ «лайфселл», свідчить, що 30 червня 2020 року та 01 липня 2020 року невстановленою особою було здійснено переадресацію з`єднань з номера позивача на номер НОМЕР_11 .

Згідно з інформацією, наданою ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» щодо кредитної історії позивача станом на 19 листопада 2020 року позивач мала такі фінансові зобов`язання: - перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 68 762,62 грн (поточна заборгованість); - перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в розмірі 3 080,00 грн (поточна заборгованість); - перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в розмірі 15 073,80 грн (поточна заборгованість).

Після списання заборгованостей ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що стало причиною зменшення позовних вимог, вказаними фінансовими установами видалені відповідні дані з кредитної історії позивача. Згідно з інформацією, наданою ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» станом на 12 травня 2023 року позивач має фінансові зобов`язання: перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 76 973,27 грн (поточна прострочена заборгованість).

Вирішуючи спір у справі суд першої інстанції встановив доведеним, що оскільки позивач впродовж 01 липня 2020 року не здійснювала телефонних дзвінків та не користувалася мережею Інтернет зі свого номеру НОМЕР_4 , в тому числі й на телефони Приватбанку, вона не збільшувала кредитний ліміт ні на власній картці № НОМЕР_2 , ні на сторонній картці № НОМЕР_6 . Також вона фізично не могла здійснити інші фінансові операції 01 липня 2020 року, оскільки всі вони здійснювалися у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, а позивач знаходилася в цей час у м. Одеса. Отже, позивач не вчиняла жодних дій особисто та нікого не уповноважувала на укладання з відповідачем-3 кредитного договору у будь-якій формі чи на збільшення 01 липня 2020 року на своєму картковому рахунку та на картці № НОМЕР_6 кредитного ліміту та на отримання від АТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів і розпоряджання ними. Також позивач не вчиняла особисто та нікого не уповноважувала на жодну з фінансових операцій, які були проведені на її рахунку впродовж 01 липня 2020 року, а всі вказані фінансові операції суперечать її внутрішній волі. Крім того, оскільки кредитна історія позивача містить інформацію про її грошове зобов`язання виключно по тому кредитному правочину, який позивач не вчиняла і який є предметом оскарження в даному позові, логічним та закономірним наслідком задоволення позовних вимог щодо недійсності цього правочину в частині збільшення кредитного ліміту та застосування наслідків недійсності - є вилучення відповідних відомостей з кредитної історії позивача.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (оспорюваний правочин) (згідно зі статтею 215 ЦК України).

Недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 2 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення №705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення №705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення №705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення №705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення №705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18, від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Колегією суддів встановлено, що всі оспорювані фінансові операції з грошовими коштами позивачки на рахунках Банку здійснено з допомогою системи інтернет-банкінгу «Приват24».

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.

Всі операції у цій системі здійснюються на підставі платіжних інструкцій, наданих Клієнтом через систему (підпункт 2.3.1.2.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.3.1.2.3 Умов і правил правила користування системою «Приват24», викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24.

Також ці правила викладені за адресою: https://privat24business.pp.ua/privat24-reyestraciya-novogo-koristuvacha/.

Відповідно до вказаних правил, реєстрацію у системі «Приват 24» можна здійснити декількома способами, зокрема дистанційно (через мережу інтернет) або через банкомат.

Так, відповідно до Правил користування системою «Приват 24», для реєстрації нового користувача в системі «Приват24» через мережу інтернет необхідно здійснити наступні дії: перейти за посиланням https://www.privat24.ua/; у правому верхньому куті вебсторінки натиснути кнопку «Вхід»; далі в спеціальну форму ввести номер мобільного телефону; підтвердити, що це діючий мобільний номер за допомогою введення у відповідне поле цифр з SMS-повідомлення або шляхом прийняття дзвінка Банку); обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати та зазначити у відповідному полі пароль входу в систему, повторити його та вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail), натиснути кнопку «Далі». Після цього процес реєстрації в системі «Приват24» через мережу Інтернет можна вважати завершеним.

Альтернативним способом реєстрації в системі «Приват24» є реєстрація через банкомат АТ КБ «ПриватБанк». Для такого способу реєстрації потрібно: вставити діючу картку ПриватБанку в картоприймач і ввести на клавіатурному блоці PIN-код; перейти в меню «Банківські послуги»; натиснути кнопку «Інтренет-банк Приват24»; перейти в «Реєстрація в Приват24/зміна пароля»; ввести номер свого фінансового мобільного телефону; у відповідне вікно ввести одноразовий пароль з SMS-повідомлення, що прийшло на мобільний телефон, натиснути кнопку «Далі». Після чого на екрані банкомата з`явиться повідомлення про успішно завершену операцію. Обов`язково варто дочекатися чека, в якому, крім логіна входу в систему (номер мобільного, який був зазначений при реєстрації), буде вказано згенерований автоматично пароль, який рекомендується змінити при першому сеансі роботи з системою «Приват24».

Ще одним способом реєстрації в системі є мобільний додаток Приват24. Для реєстрації таким способом необхідний смартфон або планшет, що працює на базі операційних систем Android або iOS. На вказаний пристрій необхідно завантажити мобільний додаток Приват24 з «Play Маркет» або «App Store»; після встановлення додатку у полі «Вхід/Реєстрація ввести номер мобільного телефону, який буде використовуватися для входу в систему; натиснути кнопку «Продовжити»; підтвердити операцію через прийняття виклику або через введення одноразового пароля з SMS-повідомлення; обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати і ввести пароль, повторити пароль і вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail); погодитися з Умовами і правилами надання банківських послуг, натиснувши відповідну позначку. З цього моменту реєстрація у додатку закінчена.

Системний аналіз наведених алгоритмів реєстрації свідчить про те, що особі, яка бажає зареєструватись у системі «Приват24» та здійснювати управління рахунками з її допомогою, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.

У разі відсутності в особи всього обсягу вказаної інформації для ідентифікації Банк має право відмовити у її реєстрації в системі «Приват 24» або обмежить його можливість по управлінню рахунками в системі (підпункт 2.3.1.2.4 Умов і правил).

Крім того, відповідно до пункту 1.1.1.71 Умов і правил фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується Клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Системі «Приват24» (у разі зміни логіна користувача).

Згідно з пунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку.

Тобто фінансовий номер телефону клієнта є важливою складовою отримання якісних банківських послуг у АТ «ПриватБанк» та безпеки клієнта.

При цьому, з листа ТОВ «Лайфселл» від 23 квітня 2021 року, наданого на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року, встановлено, що 08 червня 2020 року о 21:51 год. (тобто, за три тижні до оспорюваних позивачкою подій) здійснено реєстрацію фізичної особи за абонентським номером НОМЕР_4 за допомогою сервісу BankID, надіслано оператору електронні копії паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ІПН. 30 червня 2020 року о 07:57 за абонентським номером НОМЕР_4 з мережі Інтернет було здійснено вхід до особистого кабінету мій Лайфселл за допомогою єдиного СОС-паролю, зренерованого раніше особисто користувачем такого номеру (дата генерації СОС-паролю - 04 квітня 2020 року). Вхід до особистого кабінету відбувся у звичайному режимі, під час такого входу несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерів, автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку не зафіксовано.

01 липня 2020 року о 04:53 було знову здійснено вхід до особистого кабінету «мій лайфселл» за допомогою згаданого єдиного СОС-паролю. Як і минулої доби, вхід до особистого кабінету відбувся в звичайному режимі, під час такого входу несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерів, автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку не зафіксовано.

Вказане свідчить про недбалість позивачки при необхідності збереження її фінансового номера телефону та, що вона сприяла тому, що сторонні особи могли використати її фінансовий номер телефону для здійснення несанкціонованих банківських переказів, попередньо отримавши доступ до її особистого кабінету у оператора зв`язку за допомогою СОС-пароля, згенерованого 04 квітня 2020 року, тобто за три місяці до описаних подій.

При цьому, наявність кримінального провадження, відкритого за заявою ОСОБА_1 , не може свідчити про вчинення злочину відносно неї та не може бути підставою для звільнення позивача від доказування в силу частини шостої статті 82 ЦПК України, враховуючи, що у зазначеному кримінальному провадженні винна особа не встановлена та не є підтвердженням вчинення злочину стосовно позивача до ухвалення вироку у кримінальній справі.

Більш того, з Витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000664 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України встановлено, що позивачка звернулася із заявою за фактом можливих шахрайських дій щодо включення переадресації дзвінків та заволодіння її коштами. Проте, доказів на підтвердження того, що її фінансовий номер (сім-картка) або ж мобільний телефон, на яку були встановлені мобільний додаток «Приват24» чи оператора «лайфселл», банківські картки, ПІН-коди від них чи ін. були викрадені, позивачка не надала.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не перевірив належним чином доводи Банку про те, що без розголошення з боку позивачки СОС-пароля для доступу до особистого кабінету «Мій лайфселл», маючи фінансовий номер клієнта, неможливо було б активувати послугу його переадресації, а в подальшому, без інформації про номер банківських карток та їх ПІН-кодів, стороння особа не змогла б ні зайти до системи «Приват24 ні зняти чи переказати кошти з рахунків клієнта, ні збільшити кредитний ліміт за договором №SAMDNWFC5 від 07 травня 2018 року , у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання правочину частково недійсним.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Українське страхове бюро історій» є похідними від позовних вимог до АТ КБ «Приватбанк», у їх задоволенні також належить відмовити.

Отже, за результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути з ОСОБА_1 на користь апелянта судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 045,00 грн.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» подану представницею - адвокаткою Сокуренко Наталією Вікторівною - задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду від 26 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», про захист прав споживачів, визнання правочинів недійсними та зобов`язання вчинити дії.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_14 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 045 (п`ять тисяч сорок п`ять гривень) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова