Справа №: 343/2397/25
Провадження №: 2/343/61/26
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів

06 лютого 2026 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання - Бойків В.П.,

з участю адвоката - Малетина А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг за договором про споживчий кредит № 5087073 від 02.10.2021 року в розмірі 25 378,20 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 02 жовтня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено електронний договір про споживчий кредит № 5087073, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто було укладено договір про споживчий кредит у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор. Відповідно до умов договору про споживчий кредит, ТзОВ «Мілоан» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 3 600,00 грн. за ставкою 0,63 %, що нараховується від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним та стандартною (базовою) ставкою 5 %, яка нараховується від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 28 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, у відповідності до якого ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за договором про споживчий кредит № 5087073 від 02.10.2021 року. В подальшому, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» на підставі договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року належне йому право вимагати повернення коштів за вищевказаними договором № 5087073. Відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому станом на день формування позовної заяви у нього наявна заборгованість за договором про споживчий кредит № 5087073 від 02.10.2021 року в розмірі 25 378,20 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3 600,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами на день відступлення прав вимоги - 21 778,20 грн. Вказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Представник позивача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6) керівник ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» 19.01.2026 року подалаклопотання про витребування доказів (а.с. 119-121), в якому просила поновити строк на подання цього клопотання та витребувати в АТ КБ «ПриватБанк» відомості, що становять банківську таємницю, а саме: ідентифікаційні дані власника банківської картки № НОМЕР_1 та її повний номер, в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти) та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію про зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 3 600,00 грн., які 02.10.2021 року були на неї перераховані (виписку за карткою № НОМЕР_1 за період з 02.10.2021 року по 07.10.2021 року); інформацію про те, чи відкривалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична); інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 02.10.2021 року по 07.10.2021 року, а також інформацію про те, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 . Клопотання мотивовано тим, що за умовами кредитного договору, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , останньому було здійснено перерахування кредитних коштів в розмірі 3 600,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яка була вказана ним під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Дана банківська карта була емітована саме АТ КБ «ПриватБанк», про що свідчать перші шість цифр карти, які є ідентифікаційним номером банку або BIN. Оскільки відповідач заперечує факт отримання кредитних коштів, то виникла необхідність витребувати вказану інформацію в АТ КБ «ПриватБанк».

В судове засідання представник позивача Ткаченко М.М. не з`явилася, в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 5 зворот).

Представник відповідача адвокат Малетин А.Я. в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вказавши, що позивачем без поважних причин пропущено встановлений законом строк для подання такого клопотання. Крім того, задоволенням такого клопотання буде порушено банківську таємницю щодо стану банківського рахунку ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В даному випадку процесуальний закон є достатньо чітким та передбачуваним, оскільки без жодного подвійного тлумачення передбачає, що позивач подає до суду докази чи заяву про їх витребування разом з поданням позовної заяви або ж повинен повідомити письмово про неможливість подання доказу.

Єдиним винятком з цього правила є те, що позивач та/або його представник обґрунтує неможливість подання доказу чи клопотання про витребування доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від них.

Щодо поважності причин пропуску для звернення до суду із клопотанням про витребування доказів представник позивача вказує, що такий строк пропущено з тих підстав, що при поданні позову позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують його позицію, а необхідність витребування безпосередньої банківської виписки виникла в процесі розгляду справи в суді. Зазначає, що поновлення процесуального строку на витребування доказів у даному випадку відповідає завданню цивільного судочинства, доступу до правосуддя, а інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись, як обмеження в доступі до правосуддя, покликається на положення ст. 127 ЦПК України та просить поновити пропущений строк на подання клопотання про витребування доказів, не вказуючи при цьому жодних обставин на підтвердження неможливості подання такого клопотання разом із позовом та причин, через які воно не було подано, що не залежали від сторони позивача.

Сторони є рівними перед законом та судом, а тому надання будь-яких переваг жодній із сторін не допускається.

В даному випадку є недоречними та судом не беруться до уваги посилання представника позивача щодо надмірного формалізму чи обмеження у доступі до правосуддя, оскільки, як вже було зазначено, процесуальний закон є чітким та сталим, представник позивача мав можливість завчасно ознайомитись з його положеннями та готувати свій позов і докази на його обґрунтування у відповідності до цих процесуальних вимог. Недотримання процесуальних вимог щодо подання доказів чи клопотання про їх витребування стороною позивача, за умови об`єктивно наявної можливості їх подання у строк та в порядку передбаченому законом, жодним чином не може свідчити про обмеження сторони у доступі до правосуддя.

Твердження представника позивача з приводу такого обмеження є голослівними і суд вважає їх намаганням виправдати власні процесуальні упущення.

Відтак, враховуючи, що представник позивача в клопотанні про витребування доказів не обґрунтував неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від сторони позивача, суд дійшов висновку про необхідність залишення даного клопотання без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 83,84,259-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ТзОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. про витребування доказів в справі за їх позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзалишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: