Провадження № 2/554/503/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Сенс Банк» в липні 2025 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 167 930,85 грн., з яких: 104 635,20 грн. - прострочене тіло кредиту; 63 295,65 грн. - відсотки за користування кредитом та судові витрати.

В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

28.05.2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулась до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Позичальник також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «8345», направленого йому 28.05.2021 року на номер телефону: НОМЕР_1 .

Таким чином, 28.05.2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «RED»; мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання Банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів; максимальна сума кредиту (кредитної лінії) - 200 000 (двісті тисяч) грн..;

сума встановленої кредитної лінії - 37000,00 грн. (тридцять сім тисяч гривень 00 копійок); процентна ставка - 35,99 % річних за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - MasterCard DEBIT WORLD; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.

Сторони також узгодили, що всі відносини між позичальником та банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною).

Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 167 930,85 грн., з яких: 104 635,20 грн. - прострочене тіло кредиту; 63 295,65 грн. - відсотки за користування кредитом.

З урахуванням вищенаведеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави суду від 15.07.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пушко І.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення заборгованості задовольнити частково, а саме в частині стягнення основного боргу в сумі 104 635,20 грн., в іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення. Зазначає, що 28.05.2021 року, шляхом підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту, відповідач уклав угоду із банком/позивачем про надання споживчого кредиту. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком. Так, відповідач не заперечує, що є клієнт АТ «Альфа-Банк» має рахунок у банку та факт користування кредитними коштами на рахунку, і визнає заборгованість тіла кредиту у сумі 104 635,20 грн.

Однак, банком не доведено достатніми і належними доказами у справі, що між сторонами було погоджено у належній (письмовій) формі відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному позивачем у позові, а саме 35,99% річних. Угода про надання споживчого кредиту між сторонами у вигляді окремого документу між сторонами не укладалась і не підписувалась сторонами. Істотні умови кредитування визначені в оферті позичальника та в акцепту банку. У позові зазначено, що «документи були підписані позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «8345» шляхом направлення 28.05.2021 року на номер НОМЕР_1, що підтверджується довідкою про ідентифікацією, яка додається». Однак, оферта позичальника, так само як і інші документи, на які позивач вказував, як на складові укладеного між сторонами договору (графік платежів,

тарифи), не містять накладеного електронного підпису позичальника, у тому числі одноразовим ідентифікатором «8345», про який зазначено у банківській довідці.

Зі змісту довідки про ідентифікацію вбачається, що АТ «Альфа-Банк» підтвердив, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», ідентифікований АТ «Альфа-Банк»; підписання договору № 631667277 позичальником здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора. Надана банком довідка про ідентифікацію не є достатнім доказом у справі про накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором на оферту, а засвідчує лише факт ідентифікації клієнта банком та факт направлення йому одноразового ідентифікатора на мобільний телефон з обмеженим терміном дії його використання.

Долучений до позову паспорт споживчого кредиту також не містить електронного підпису позичальника, окрім того паспорт споживчого кредиту не може бути складовою частиною договору, оскільки відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» є документом, що надається споживачу на ознайомлення перед укладенням договору. За таких обставин, за відсутності належних і достатніх доказів на підтвердження факту підписання позичальником оферти електронним підписом, саме лише підписання банком акцепти не може вважатися погодженням сторонами у належній (письмовій) формі умов кредитування щодо сплати відсотків у розмірі 35,99% річних за користування кредитом.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли часткове підтвердження під час судового розгляду справи, то вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

13.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пушко І.О. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору. У справі позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позичальник після отримання ідентифікатору вчинив в інформаційно- комунікаційній системі банку подальші дії для передачі його банку на підтвердження своїх намірів укласти угоду про надання споживчого кредиту на викладених в оферті умовах, та доказів додання (приєднання) цього одноразового ідентифікатору до електронного повідомлення позичальника. Тобто, відповідач не погоджував отримання кредиту за відсотки, вказані у позовній заяві, а отже не повинен їх сплачувати.

Представник позивача до суду не з`явився, згідно позовної заяви просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, представник відповідача адвокат Пушко І.О. просить проводити розгляд справи без його участі та без участі відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та сторони відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів справи, 28.05.2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулась до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «RED»; мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання Банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів; максимальна сума кредиту (кредитної лінії) - 200 000 (двісті тисяч) грн..; сума встановленої кредитної лінії - 37000,00 грн. (тридцять сім тисяч гривень 00 копійок); процентна ставка - 35,99 % річних за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - MasterCard DEBIT WORLD; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн (а.с.16-зворот-17)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «8345».

Зарахування грошових коштів 28.01.2021 року на банківський рахунок № НОМЕР_2 підтверджується також Випискою по особовому рахунку з 28.05.2021 по 23.04.2025 року (а.с. 19-23)

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 167 930,85 грн., з яких: 104 635,20 грн. - прострочене тіло кредиту; 63 295,65 грн. - відсотки за користування кредитом.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, відповідач кредитну картку активувала та активно користувалася кредитними коштами.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 167 930,85 грн., з яких: 104 635,20 грн. - прострочене тіло кредиту; 63 295,65 грн. - відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, це випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін)виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Нормами ч.ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» - одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, вказаний договір укладено відповідно до положень ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Відповідачем не спростовано докази, надані стороною позивача на підтвердження укладення кредитного договору.

Факт укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем в електронній формі знайшов своє підтвердження. Між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі у розмірі 167 930,85 грн , з яких: 104 635,20 грн - прострочене тіло кредиту; 63 295,65 грн - відсотки за користування кредитом.

Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем, а випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Masterсard за період з 28.05.2021 по 23.04.2025 року підтверджується, що відповідачем здійснювалась оплата відсотків та інших платежів по кредиту. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Оцінюючи доводи представника відповідача про те, що процентна ставка 35,99% річних не була погоджена сторонами у належній письмовій формі, а довідка банку щодо направлення одноразового ідентифікатора (OTP) підтверджує лише факт ідентифікації клієнта, суд дійшов висновку про їх безпідставність. З матеріалів справи вбачається, що відповідач оформила кредитний продукт (кредитну картку з відновлювальною кредитною лінією) через дистанційні канали банку, отримала кредитний ліміт та фактично користувалася кредитними коштами. Відповідач не заперечує факту користування кредитом і визнає наявність заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, факт виникнення зобов`язань з кредитування та їх виконання банком підтверджений належними доказами.

Відповідно до статей 626, 628, 638 ЦК України договір є домовленістю сторін, а його зміст складають умови, визначені сторонами, у тому числі шляхом приєднання до запропонованих умов. За правилами статей 1048, 1054 ЦК України користування кредитними коштами є платним, а позичальник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Отже, проценти є складовою кредитного зобов`язання і випливають із правової природи кредиту.

Суд враховує, що укладення договорів у електронній формі допускається законом, а електронний підпис/одноразовий ідентифікатор може використовуватись як спосіб підтвердження волевиявлення особи. При цьому відсутність "власноручного підпису" відповідача на окремих документах (тарифи, графік платежів тощо) не є самостійною підставою для висновку про непогодження умов кредитування, оскільки кредитний договір приєднання може складатися з сукупності документів, а приєднання до них підтверджується як електронним підтвердженням, так і подальшими діями клієнта. Фактичне користування відповідачем кредитним лімітом (активація картки, здійснення операцій, отримання коштів) є конклюдентними діями, які свідчать про прийняття умов кредитування в цілому. Відповідач не надала доказів того, що доступ до банківського сервісу/номера телефону був втрачений, що кредит оформлено без її волі, або що операції оспорювалися нею як несанкціоновані. За таких обставин суд вважає доведеним, що відповідач приєдналася до умов кредитування, які передбачали нарахування процентів, а тому підстав для звільнення від сплати процентів або для відмови у їх стягненні суд не вбачає.

Крім того, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований та не надано суду жодних доказів, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача щодо укладення договору, наявності заборгованості та її розміру, суду також не надано.

На підставі викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а саме - слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 167 930,85 грн, з яких: 104 635,20 грн. - прострочене тіло кредиту; 63 295,65 грн. - відсотки за користування кредитом.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265,280,282, ЦПК України, ст.ст.526,610,611, 625, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», , адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, заборгованість у розмірі 167 930,85 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», , адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , адреса: м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя А.М.Чуванова