Справа № 2-6/11
Провадження № 2-др/517/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року с-ще Захарівка Одеської області

Захарівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

секретаря судових засідань Грабової І.Г.,

за участю:

представника заявника (в режимі відеоконференції) Приходько В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Захарівка Одеської області заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 2-6/11 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», адвокат Приходько В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 2-6/11 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Заява мотивована тим, що у 2010 році ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення. У подальшому АТ «Ощадбанк» звернувся із заявою про зміну позовних вимог, якою було уточнено перелік рухомого майна на яке Банк просив звернути стягнення.

Так, відповідно до позовних вимог АТ «Ощадбанк» просило в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 396 від 18.04.2007, який станом на 01.10.2010 становив у загальному розмірі 257 564,75 грн (основний борг - 198 227,00 грн; заборгованість за відсотками - 59 337,75 грн), звернути стягнення на предмет застави.

31 січня 2011 року Фрунзівським районним судом Одеської області по цивільній справі № 2-6/11 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення було винесено рішення, яким вимоги позову задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 396 від 18 квітня 2007 року звернути стягнення на зернозбиральний комбайн марки «Дон-1500 Б», 2002 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , на сівалку УПС 6 (32187), сівалку СПУ 6Л ДУ (39425), оприскувач ОП 200 (27991);

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» державне мито у розмірі 2635 (дві тисячі шістсот тридцять п`ять) грн. і витрати на ІЗТ розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн., солідарно.

Зазначає, що у резолютивній частині рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 31.01.2011 у справі №2-6/2011 не було зазначено загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті з вартості предмета застави, на яке звернене стягнення.

На виконання вказаного вище рішення, Фрунзівським районним судом Одеської області видано виконавчі листи №2-6/11 від 30.03.2011, які в подальшому пред`явлено до виконавчої служби для примусового виконання.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 03.08.2017 у справі №2-6/11 АТ «Ощадбанк» видано дублікати виконавчих листів №2-6/11 щодо боржників про звернення стягнення та поновлено строк для їх пред`явлення до виконання.

З резолютивної частини рішення від 31.01.2011 у справі №2-6/2011 вбачається, що Фрунзівським районним судом Одеської області не зазначено загального розміру заборгованості та її складових за кредитним договором, які підлягають сплаті відповідачами на користь АТ «Ощадбанк» з вартості предмета застави.

Також вказує, що суд в описовій частині зазначає, що позивач свої вимоги обґрунтував у тому числі тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно розрахунку суми заборгованості станом на 01 жовтня 2010 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 198 227 грн.

Вочевидь, у даному випадку судом зазначено суму залишку заборгованості за основним боргом, адже у відповідності до позовної заяви АТ «Ощадбанк» залишок за основним боргом станом на 01.10.2010 дійсно складав 198 227 грн, проте окрім вказаної суми основного боргу, до складу загальної суми боргу, яку просив Банк стягнути з відповідачів, також включалась сума заборгованості по відсоткам у розмірі 59 337,75 грн, а всього - 257 564,75 грн.

В мотивувальній частині рішення зазначено про те, що судом встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, прострочив погашення основної суми кредиту, відсотків за його користування. Станом на 01 жовтня 2010 року він має заборгованість 198 227 грн.

Зазначає, що у позовній заяві АТ «Ощадбанк» просило суд звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 01.10.2010 у загальному розмірі 257 564,75 грн (198 227,00 грн - залишок по кредиту та 59 337,75 грн - заборгованість по відсотках).

Тому вважає, що у резолютивній частині рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 31.01.2011 у справі № 2-6/2011 не зазначено суму боргу в межах якої необхідно звернути стягнення на майно, відтак і у виконавчому документі, виданому на виконання вказаного судового рішення, не зазначено відповідну суму боргу для задоволення вимог стягувана, що є перешкодою у відкритті виконавчого провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Додатковими судовими рішеннями є додаткові рішення, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази або вирішені не всі клопотання.

Згідно із ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За змістом частини першої, третьої пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Судом встановлено, що відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (з 15.07.2019 - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (надалі - АТ «Ощадбанк»/Банк) звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ) про звернення стягнення.У подальшому АТ «Ощадбанк» звернувся із заявою про зміну позовних вимог, якою було уточнено перелік рухомого майна на яке Банк просив звернути стягнення.

Представником АТ «Ощадбанк» до матеріалів справи додано копію позовної заяви без штампу вхідної реєстрації відповідного суду, згідно позовних вимог якої АТ «Ощадбанк» просило в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №396 від 18.04.2007, який станом на 01.10.2010 становив у загальному розмірі 257 564,75 грн (основний борг - 198 227,00 грн; заборгованість за відсотками - 59 337,75 грн), звернути стягнення на предмет застави.

Також представником АТ «Ощадбанк» додано копію заяви про зміну позовних вимог, в якій просили звернути стягнення на предмет застави згідно договору застави транспортних засобів від 12.04.2007 року, а саме: зернозбиральний комбайн марки «Дон-1500 Б», 2002 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 ; Звернути стягнення на предмет застави згідно договору застави № 308 від 18.04.2007 р., а саме: техніка сівалка УПС 6 (32187), сівалка СПУ-6Л ДК (39425), оприскувач ОП-200 (27991), а також стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у сумі 120 гривень та держмито у сумі 2635 гривень на користь Красноокнянського відділення № 2830 ВАТ «Ощадбанк».

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 31 січня 2011 року по цивільній справі № 2-6/2011 за позовом ВАТ«Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення було винесено рішення, вимоги позову задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 396 від 18 квітня 2007 року звернути стягнення на зернозбиральний комбайн марки «Дон-1500 Б», 2002 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , на сівалку УПС 6 (32187), сівалку СПУ 6Л ДУ (39425), оприскувач ОП 200 (27991);

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» державне мито у розмірі 2635 (дві тисячі шістсот тридцять п`ять) грн. і витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн., солідарно.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 03.08.2017 у справі №2-6/11 АТ «Ощадбанк» видано дублікати виконавчих листів №2-6/11 щодо боржників про звернення стягнення та поновлено строк для їх пред`явлення до виконання

29 вересня 2017 року Фрунзівським районним судом Одеської області на виконання вищевказаного рішення видано виконавчі листи.

24 липня 2025 Великомихайлівським відділом ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 2-6/11 виданого 29.09.2017 Фрунзівським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно) стягувачу у виконавчому провадженні № 70236140.

Згідно повідомлення приватного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25 вересня 2025 року вбачається, що у виконавчому документі відсутня сума боргу, для погашення якої необхідно звернути стягнення.

Відповідно акту № 4 від 29.05.2015 року Фрунзівського районного суду Одеської області, цивільна справа № 2-6/11 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення була знищена, тому суд позбавлений можливості вивчення матеріалів справи та надання висновку по даній справі.

Головне значення додаткового рішення полягає в забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом у наслідок неналежного виконання вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (стаття 263 ЦПК України).

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Таким чином, суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та не може виходити за їх межі з власної ініціативи.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду висловило позицію, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки.

Суд звертає увагу, що заява адвоката Приходько В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 2-6/11 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення стосується рішення Фрунзівського районного суду Одеської області по справі № 2-6/11 винесеного 31 січня 2011 року, яке набрало законної сили та не було оскаржено відповідно до ст. 354 ЦПК України.

Крім того, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд відмовляє в задоволенні заяви відповідно чинного Законодавства України.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви представника заявника, адвоката Приходько В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 2-6/11 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення з підстав п. 2 ч.1 ст. 270 ЦПК України.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні вимог про ухвалення додаткового рішення, суд виходить із того, що жодна з передбачених ст. 270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 2-6/11 відсутня, а тому підстав для ухвалення додаткового рішення судом не встановлено.

Керуючись ст. ст.4, 8, 10, 13, 260, 270, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 2-6/11 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Захарівський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 05.02.2026 року.

Суддя: