Справа № 296/3217/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 року м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі:
головуючої судді - Петровської М.В.,
секретаря судового засідання - Дзюман О.І.,
представника позивачки - адвоката Зубрицького Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, -
ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, у якій просить:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 380,62 гривні на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 711,20 гривень судових витрат.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05.11.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка та її представник - адвокат Зубрицький Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подавала. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою реєстрації місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв від нього не надходило.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку відповідача в судові засідання, відсутність відзиву на позовну заяву, а також наявну згоду позивачки та її представника на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 17.12.2003, посвідченого виконуючою обов`язки державного нотаріуса Першої житомирської державної нотаріальної контори Савіцькою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №6-1489.
У відповідності до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , така знаходиться на 2-му поверсі 5-поверхового будинку та складається з кімнати площею 16,7 кв.м, кімнати площею 12,2 кв.м, кухні площею 6,4 кв.м, ванної кімнати площею 2,7 кв.м, балкону площею 0,81 кв.м.
ОСОБА_2 з 18.05.1990 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується довідкою ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області № 1888/3149 від 02.04.2025 та довідкою № 5 від 12.03.2025, виданою ОСББ «В.Бердичівська 97».
У відповідності до наявного в матеріалах справи акту № 1 про наслідки залиття квартири АДРЕСА_1 , від 26.12.2024, складеного комісією у складі: Кабцан Ж.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , сантехніка ОСОБА_6 , в присутності власниці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 та квартиронаймача квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , 26.12.2024 проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 на предмет її залиття та зазначено наступне. 25 грудня о 12:00 год. у квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться на 3-му поверсі зазначеного будинку, відбувся прорив внутрішньоквартирної труби, до якої під`єднаний радіатор опалення. Як наслідок, відбулося значне підтоплення квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом нижче. Крім того, вночі 26 грудня 2024 року о 01:00 у квартирі АДРЕСА_2 відбувся прорив внутрішньоквартирної системи водопостачання в ванній кімнаті, яка сумісна з туалетом. Як наслідок, відбулося повторне значне підтоплення квартири АДРЕСА_3 . Комісією встановлено, що ймовірна причина залиття квартири АДРЕСА_3 є незадовільний стан внутрішньоквартирних мереж теплопостачання, водопостачання та сантехнічного обладнання квартири АДРЕСА_2 . Квартира АДРЕСА_2 є неприватизованою, квартиронаймач - ОСОБА_2 . На день обстеження комісія встановила, що в результаті двох підтоплень (25 та 26 грудня 2024 року) власниці квартири АДРЕСА_3 заподіяно майнову шкоду.
Комісією встановлено наступну майнову шкоду:
1) в кімнаті: пошкоджено натяжну стелю загальною площею 12 кв.м, явне скупчення води великої кількості; шпалери частково в непридатному стані; затоплено підлогу - ламінат загальна площа 12 кв.м - є ознаки набрякання і вздуття; електричне обладнання розетки і вимикачі затоплені водою, а люстра іскрить в непрацюючому стані; диван повністю просякнутий водою;
2) у кухні: ліноліум (загальна площа 5,5 кв.м) повністю у воді; меблі кухні набрякли - ДСП вздулося; електричне обладнання, розетки, вимикачі затоплені водою, зіпсованні лампочки; стеля в кухні (5,5 кв.м) затоплена, по шву місцями між плитами наявні ознаки відшарування шпаклівки та фарбованого шару; тріщини на поверхні, наявні численні плями вираженого сіро-коричневого кольору. Зовнішна стіна будинку в районні кухні при огляді зі сторони вулиці має ознаки підтоплення - виражені мокрі плями, що, можна вважати відбулося затікання води в середину панелі;
3) у ванній кімнаті: стеля площею 3 кв.м має ознаки затоплення; при демонтажу пластикового оздоблення електричне обладнання затоплене водою. Відбулося замикання 5-ох лампочок та трансформатора. Система потребує ремонту. Двері просякнуті водою, набухання в нижній частині дверних панелях.
ОСОБА_2 відмовився від підпису акту № 1 від 26.12.2024.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст.22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із ч.4 ст.319 ЦК України та ст.151 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), власність зобов`язує, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартири, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибуткової території №76 встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Згідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У відповідності до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_7 , показала, що є сусідкою позивачки та відповідача. Взимку (в грудні 2024 року) виносила сміття, почула крики з вікна позивачки, зайшла до неї і побачила, що її квартиру затопило зверху, де проживає ОСОБА_2 . По стінам текла вода, підлога була у воді, натяжна стеля опустилася від скупчення води. Було затоплено кухню, велику кімнату, коридор. Вона допомагала ОСОБА_9 зібрати воду з підлоги. Затоплення відбулось два рази: вдень і вночі. Їй відомо, що приходила комісія і складала акт по затопленню. ОСОБА_2 не бачила, він скандальна особа.
Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_8 , показала, що є сусідкою позивачки та відповідача. 25 грудня 2024 року до неї мали приїхати гості, та вона звернула увагу, що в квартирі охололи батареї. Подзвонила ОСОБА_9 (голова ОСББ), яка попросила прийти до неї. Зайшовши в квартиру позивачки, побачила, що в неї залило водою стелю, диван, меблі у великі кімнаті. На другий день її знову затопило, вода була у ванній кімнаті, на кухні. Вона була у складі комісії, що складала акт по затопленню квартири.
З дослідженого судом відеозапису з файлами «відео затоплення 25-26.12.2024», «затоплення ванна кімната», «затоплення кухня» встановлено факт залиття ванної кімнати та кухні позивачки.
Актом № 1 від 26.12.2024 підтверджено факт затоплення квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_2 , який живе в квартирі АДРЕСА_2 над позивачкою. Акт складено у відповідності до вимог п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, та додатку 4 до Правил, та містить перелік пошкоджень, завданих внаслідок залиття квартири, висновок комісії щодо встановлення вини відповідача.
Отже, у цій справі дослідженими доказами та показаннями свідків доведено факт заподіяння ОСОБА_2 шкоди внаслідок залиття ним квартири позивачки.
Відповідачем, в свою чергу, не спростовано доводи позивачки щодо факту заподіяння ним шкоди залиттям квартири та розміру заподіяних збитків.
Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Щодо вирішення питання про розподіл витрат за проведення оцінки майна.
Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оплати ОСОБА_1 проведеної оцінки шкоди майну в розмірі 4500 грн, а тому у стягнення таких витрат з відповідача слід відмовити. При цьому, як зазначено в самому акті, такий є лише підставою для кінцевих взаєморозрахунків сторін, проте не підтверджує їх здійснення.
Щодо витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Зубрицьким Є.В. до суду подано:
- ордер серії АМ №1122613 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданий 25.03.2025 адвокатом Зубрицьким Євгенієм Васильовичем на підставі договору про надання правничої допомоги від 20.03.2025;
- договір про надання правових послуг від 20.03.2025, підписаний Буднік О.Г. та адвокатом;
-акт приймання-передачі виконаних робіт від 08.12.2025, підписаний Буднік О.Г. та адвокатом;
- квитанцію до платіжної інструкції № 1.187623871.1 від 20.06.2025 про отримання адвокатом коштів від ОСОБА_1 за надані адвокатські послуги на суму 4 200 грн.
Згідно з умовами договору про надання правових послуг від 20.03.2025, адвокат Зубрицький Євгеній Васильович надає замовнику ОСОБА_1 правові послуги щодо представництва інтересів, в тому числі, в судових органах, а замовник зобов`язаний оплатити послуги адвоката.
Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 08.12.2025, адвокатом було надано ОСОБА_1 наступні послуги: вивчення матеріалів та складання позовної заяви до Корольовського районного суду м.Житомира гонорар в розмірі 2000 грн; представництво інтересів під час розгляду справи у суді 2 200 грн.
У відповідності до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Наданими представником позивача документами підтверджується факт надання правничої (правової) допомоги адвокатом Зубрицьким.Є.В. позивачці ОСОБА_1 .
Беручи до уваги наведене, надані докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, обсяг витраченого часу представником позивача на участь у справі, предмет спору та обсяг доказування, ціну позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачки витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі в сумі 4 200 грн, оскільки такі є повністю обгрунтованими.
Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268, 273, 280, 353 ЦПК України, суд,-
Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 380,62 грн (тридцять девять тисяч триста вісімдесят грн 62 коп.) на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять грн 20 коп.) судових витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 200,00 грн (чотири тисячі двісті грн).
У задоволенні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення оцінки майна в розмірі 4 500 грн - відмовити.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м.Житомира шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складання. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено: 30.01.2026.
Суддя М. В. Петровська