Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 545/4146/25
Провадження № 2/542/135/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (надалі також позивач, ТОВ «Новий колектор»)через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року у розмірі 18329 грн 60 коп.

Відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлена за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 15).

22 жовтня 2025 року цивільна справа № 545/4146/25 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 70).

Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву у цивільній справі № 545/4146/25 (а.с. 111-112).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Новий колектор» посилалось на те, що 19 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (надалі також ТОВ «Укр Кредит Фінанс») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1027-9103, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 12800 грн 00 коп., строком на 70 днів із терміном погашення 29 березня 2022 року, із відсотковою ставкою 1,20 % на добу.

Кредитний договір укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», а кредитні кошти були надані шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок, що підтверджується довідкою про перерахування коштів.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс»свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору не сплатив заборгованість за відсотками.

В подальшому, 26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор»укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Новий колектор» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, у тому числі, за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року, укладеним із ОСОБА_1 .

Отже, відповідно до договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року ТОВ «Новий колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача.

Позивачем зазначено, що 30 грудня 2024 року на фінансовий номер телефону відповідача було направлено СМС-повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Новий колектор», відповідно до договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, чим порушує права та інтереси позивача, з огляду на що, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 18329 грн 60 коп., що складається із суми заборгованості по тілу кредиту 12800 грн 00 коп. та суми заборгованості за відсотками 5529 грн 60 коп.

01 грудня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 85-102), за змістом якого вона просила у задоволенні позивних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову зазначила, що позивач посилається на умови кредитного договору № 1027-9103 від 19 січня 2022 року, що укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , який має форму електронного документу з використанням електронного підпису. Однак надана копія кредитного договору та додатки 1,2 до нього не містять підпису уповноважених сторін, зокрема, кредитодавця - ТОВ «Укр Кредит Фінанс». У розділі кредитного договору «Реквізити сторін» та додатку 1 уповноваженою стороною кредитодавця зазначено директора ОСОБА_2 , однак кредитний договір та додаток 1 до нього не містять ні підпису, ні печатки, ні доказів підтвердження повноважень зазначеної особи позивачем не надано. У свою чергу, додаток 2 до Кредитного договору взагалі не містить розділу, де б були зазначені реквізити сторін.

Вказала, що позивач обґрунтовуючи позов також зазначив, відповідач був ознайомлений з загальними умовами надання кредитів, разом із тим до позовної заяви не додано доказів на підтвердження таких доводів позивача. Як вбачається з додатків до позовної заяви, то жодних загальних умов надання кредиту відповідач не підписував, а копія Правил надання споживчих кредитів від 20.12.2021 та Паспорт споживчого кредиту, що долучені до матеріалів справ, не містять електронного підпису відповідача. Зазначила, що посилання позивача на підписання відповідачем зазначених документів ідентифікатором (одноразовим паролем) не є доказом такого підписання без зазначення ПІБ підписанта, ІПН, Назви АЦСК, часу накладення підпису, чинність сертифіката і цілісність документа. Отже, відсутній файл перевірки підпису.

Крім того, це має бути оригінал електронного документа у певному форматі, залежно від того чим підписували, скан чи копія електронного документу не є належним, достатнім доказом у справі, як це зазначено у постанові Верховного Суду у від 826/20221/16 у справі № 910/10374/20. Також вказала, що розпорядником інформації на таких веб-сайтах є безпосередньо первинні кредитори, які мають права адміністратора сайту та можливість у будь- який час, в односторонньому порядку, вносити зміни в такі умови надання кредитів населенню. Отже, вказані обставини не підтверджують факту, що позичальник ознайомився в момент укладення кредитного договору саме із зазначеними умовами, а не іншими.

Крім цього, представник відповідача зазначила, що надана позивачем довідка № 30222/25-ДПЗ про перерахування коштів від 19.01.2022, не є доказом того, що ТОВ «Новий колектор» надавав грошові кошти відповідачу і що ТОВ «Новий колектор» є стороною кредитного договору. Зі змісту цієї довідки не встановлено ким і на який картковий рахунок було здійснено переказ грошових коштів.

Із наданої позивачем довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів 19.01.2022 також не вбачається, що грошові кошти були перераховані відповідачу, вона не містить інформації про картковий рахунок (містить частково цифри).

Вказані довідки в тому вигляді, в якому вони долучені до позову, не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є касовими документами та документами первинного бухгалтерського обліку, а жодних банківських виписок матеріали справи не містять.

Акцентувала увагу на тому, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи є недопустимим доказом, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації.

Вказала, що позивачем не надано допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення зазначеного кредитного договору було видано кредит саме в сумі заявлених позовних вимог, а визначення даної суми в кредитному договорі не свідчить про отримання відповідачем кредиту саме в цьому розмірі та виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором.

Отже, належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме: що відповідач отримав кредит та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять.

Також, представник відповідача зазначила, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів переходу права грошової вимоги від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ТОВ «Новий Колектор» за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року. Зокрема, позивачем до позовної заяви на підтвердження наявності та дійсності передачі прав вимоги не було додано ані акт приймання-передачі документації до договору факторингу, що є додатком 2 до цього кредитного договору, ані документації, передбаченої договором факторингу, у тому числі довідки про видачу з банківської установи у вигляді реєстру видачі грошових коштів за певний період на підтвердження видачі кредиту відповідачу.

Вказала, що доказів, які б підтверджували надання ТОВ «Новий Колектор» попередньому кредитору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошових коштів за передачу права вимоги згідно з Договором факторингу до позовної заяви не надано та в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування грошових коштів за передачу прав вимоги.

Із наданих позивачем документів не можливо встановити чи було передано за договором факторингу та актом приймання-передачі реєстру боржників право вимоги за кредитним договором та чи було укладено акт приймання-передачі документації за договором факторингу, який підтверджує факт наявності та дійсності прав вимоги, що відступаються за договором факторингу.

У наданому позивачем реєстрі боржників № 1 до договору факторингу, всі розділи реєстру заретушовано, у зв`язку з чим неможливо перевірити наявність/відсутність інформації щодо ідентифікації боржників, суми кредиту, дати договору тощо, у п.2 та п.3 реєстру боржників № 1 приховано інформацію щодо ціни продажу, тому неможливо встановити вартість за передання прав за договором факторингу.

Також представник відповідача акцентувала увагу на тому, що розділ 2.1 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору не містить право кредитодавця передавати (відступати) право вимоги за кредитним договором, тобто не зрозуміло, чи було взагалі обумовлено у кредитному договорі відступлення права вимоги за таким договором третім особам.

Отже, на думку представника відповідача, позивач не довів факту набуття права вимоги до відповідача про стягнення грошових коштів у даній справі.

У поданому відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості представник відповідача також надала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у справі № 542/4146/25, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи та зазначила, що докази на підтвердження судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі, відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України.

02 січня 2026 року від представника позивача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення (а.с. 119-122), в яких він зазначив наступне.

Зокрема, зазначено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1027-9103 від 19.01.2022 в електронному вигляді шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Позивач подав електронну копію кредитного договору до суду разом з позовною заявою, як це передбачено частиною 2 статті 100 ЦПК України.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд вказав, факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Отже, представник позивача вважав, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1027-9103 від 19.01.2022, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.

Акцентував увагу на тому, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, відповідач не надав до суду виписки по своїх рахунках в банківських установах на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.

Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.

Отже, перерахування коштів відповідачу за кредитним договором не безпосередньо з банківського рахунку кредитора на банківських рахунок позичальника, а з використанням стороннього платіжного сервісу (еквайрингу «EasyPay») не свідчить про те, що зобов`язання за кредитним договором не було виконано кредитором.

Вказав, що матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Зазначив, що право вимоги у позивача виникло з моменту підписання реєстру боржників, який був доданий до позовної заяви, а оплата за договором факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 здійснюється в декілька етапів, згідно з вказаним у реєстрі боржників графіку платежів.

Акцентував увагу на тому, що відсутність повної оплати за договором факторингу не свідчить про його недійсність, адже момент набуття права вимоги фактором пов`язана відповідно до положень договору з іншою подією - підписанням сторонами реєстру боржників. Вказав, що ненадання платіжного чи розрахункового документу на підтвердження факту здійснення оплати позивачем, визначеної договором факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024, за перехід права вимоги за спірним кредитним договором не свідчить про невиконання позивачем своїх обов`язків за договором. Крім того, дане питання не є предметом доказування у даній справі. Крім того, наголосив, що недійсність даного Договору судом не встановлена, як і не встановлена його фраудаторність.

Зазначив, що до позовної заяви було додано список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, а також копію Повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу, що підтверджують письмове повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги факторові. Невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ані первинному кредитору, ані фактору, не звільняє останнього від виконання грошового зобов`язання.

Представник позивача наголосив, що у спірному кредитному договорі зазначено всю інформацію, визначену частиною 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак, він не є нікчемним в силу закону. Також сторона відповідача не зазначила, яке саме її право, як споживача фінансової послуги, було обмежено кредитним договором.

Отже, відповідач, на думку позивача, не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмет доказування на підтвердження неукладення та невиконання умов кредитного договору та договору факторингу.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 126), у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «Новий Колектор» (а.с. 8-зі звороту).

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 03 лютого 2026 року, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідача повернулась до суду із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» від 29 грудня 2025 року (а.с. 114-116).

З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд доходить висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу № 545/4146/25 без її участі у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні. Зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі на підставі обґрунтувань та заперечень, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с. 128).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 19 січня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс»та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1027-9103 (надалі також договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 33-38).

Пунктом пункту 1.1. договору цей Кредитний Договір та Правила надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - правила) разом складають єдиний договір (далі - договір) та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись усіх положень цього Кредитного Договору та Правил (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https://navse.in.ua) та, відповідно, укладає Договір.

Відповідно до пунктів 1.2.-1.3. договору Кредитодавець надає Позичальникові на умовах, передбачених Договором, грошові кошти (Кредит) в кредит у сумі 12800 грн 00 коп. (далі - сума кредиту) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Тип кредиту кредит. Кредит надається Позичальнику виключно через Сайт Кредитодавця (https://navse.in.ua). Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби.

Згідно з пунктом 1.4. договору строк Кредиту складає 70 календарних днів. Кредит має бути повернений згідно Графіку платежів (додаток 1 до Кредитного Договору) до 29.03.2022 року (Термін погашення). Повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів (один платіж раз на 2 тижні). Кожен із відповідних двотижневих платежів передбачає сплату однієї п`ятої від Суми Кредиту та суми нарахованих за користування Кредитом процентів.

Відповідно до пункту 1.5. договору цей Кредитний Договір є укладеним з моменту одержання Кредитодавцем відповіді (Акцепту) Заявника/Позичальника про прийняття пропозиції (Оферти) Кредитодавця за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що більш детально зазначено у Правилах. Даний Договір, в частині виконання прав та обов`язків за ним, діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

Згідно з пунктом 1.6. договору протягом строку Кредиту, встановленого пунктом 1.4. Договору, розмір процентів за користування Кредитом складає 1,20% від початкової Суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування Суми Кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Реальна річна відсоткова ставка складає 35 525,00 %.

Відповідно до пункту 1.9. договору деталізована інформація щодо визначення орієнтовної загальної вартості Кредиту при нарахуванні процентів за користування Кредитом у відповідності до пункту 1.6 Договору зазначена у Графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього Кредитного Договору

Пунктом 3.1. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення Кредиту та нарахованих процентів за користування Кредитом на умовах та в порядку, встановленому цим Кредитним Договором та Правилами. Сторони досягли згоди у тому, що повернення Кредиту та сплата процентів за користування Кредитом здійснюватиметься відповідно до умов цього Кредитного Договору, Правил та Графіку платежів (який є частиною Кредитного Договору).

Згідно з пунктом 3.2. договору строк та проценти за користування Кредитом за цим Договором обчислюються згідно з Графіком платежів. Проценти за користування Кредитом нараховуються на всю Суму Кредиту з дня перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Позичальника, до якого емітована платіжна картка, вказана Позичальником при укладенні цього Кредитного Договору, до Терміну погашення Кредиту.

Відповідно до пункту 4.3. договору закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії Договору.

Згідно з додатком №1 до кредитного договору № 1027-91403 від 19 січня 2022 року сторони погодили графік платежів, який відповідач також підписав електронним підписом (а.с. 38-зі звороту).

Крім того, електронним підписом А781 відповідач підписав правила надання споживчих кредитів (а.с. 39-46) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 46-зі звороту-48).

Судом встановлено, що факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту за договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року ОСОБА_1 , дата платежу 19.01.2022, платіж № , платіжна система EasyPay, маска картки НОМЕР_1 , сума платежу 12800 грн (а.с. 27).

Підписавши 19 січня 2022 року кредитний договір № 1027-9103 від 19 січня 2022 року, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним.

Згідно з наданим ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розрахунком заборгованості за договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року, станом на 26 грудня 2024 року розмір загальної заборгованості ОСОБА_1 склав 18329 грн 60 коп., із них: 12800 грн 00 коп. - основний борг та 5529 грн 60 коп. залишок нарахованих, не погашених відсотків (а.с. 54-66).

Судом встановлено, що 26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до умов якого, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення Права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 28-31).

Згідно з пунктом 2.3. договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року, загальний розмір Заборгованості Боржників, Права вимоги до яких відступається, згідно цього Договору, складається з загального розміру Заборгованості Боржників, Право вимоги за якими передано Первісним кредитором Новому кредитору, згідно Реєстрів боржників, які складаються Сторонами за формою, що наведена у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року до ТОВ «Новий колектор» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року у загальному розмірі 18329 грн 60 коп., що складається із суми основного зобов`язання - 12800 грн 00 коп. та процентів - 5529 грн 60 коп. (а.с. 52-53).

З довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Новий колектор» за період із 19 січня 2022 року по 11 вересня 2025 року (включно) складає 18329 грн 60 коп., із них: 12800 грн 00 коп. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 5529 грн 60 коп. прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 26).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 1027-9103 від 19 січня 2022 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 18329 грн 60 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12800 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 5529 грн 60 коп.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлено, що 19 січня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс»та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1027-9103, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12800 грн 00 коп., строком на 70 днів із терміном погашення 29 березня 2022 року, із відсотковою ставкою 1,20 % на добу.

Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір.

Також, електронним підписом - одноразовим ідентифікатором відповідач підписав графік платежів, який є додатком №1 до кредитного договору № 1027-91403 від 19 січня 2022 року (а.с. 38-зі звороту), правила надання споживчих кредитів (а.с. 39-46) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 46-зі звороту-48).

Щодо аргументів представника відповідача, зазначених у відзиві про те, щонадана копія кредитного договору та додатки 1,2 до нього не містять підпису кредитодаця - ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в особі директора Резуєва Є.В., а також печатки, доказів підтвердження повноважень, суд зазначає наступне.

Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1027-9103 від 19.01.2022 в електронному вигляді шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини 2 статті 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до частини 5 статті 100 ЦПК України, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Суд зазначає, що за змістом процитованої норми, відповідний доказ не повинен братись до уваги, якщо учасник справи ставить під сумнів відповідність паперової копії оригіналу, за умови якщо оригінал електронного доказу не було надано у випадку його витребування судом за заявою учасника справи чи за ініціативою суду.

Поряд з цим, відповідач не звертався до суду із клопотанням про витребування у відповідної особи електронного доказу, підстав для самостійного витребування у суду також немає. З огляду на це, відповідну копію кредитного договору не можна визнати недопустимими та неналежними доказом.

Відсутність відмітки в паперовій копії договору про його підпис представником кредитора, відсутність посилань на його повноваження не є свідченням того, що договір не був укладений.

Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1027-9103 від 19 січня 2022 року, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , дата платежу 19.01.2022, платіж № , платіжна система EasyPay, маска картки НОМЕР_1 , сума платежу 12800 грн (а.с. 27).

Щодо аргументу представника позивача, вказана довідка, не може підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є касовим документом та документами первинного бухгалтерського обліку, а жодних банківських виписок матеріали справи не містять.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредитів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак надана суду первісним кредитором довідка у сукупності з іншими доказами, є належним та допустимим доказом перерахування відповідачу суми обумовленого кредиту.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок або доказів того, що вказаний картковий рахунок, маска картки НОМЕР_1 , йому не належить.

Щодо тверджень представник відповідача про те, що ОСОБА_1 не підписував жодних Правил надання споживчих кредитів та Паспорта споживчого кредиту, що долучені до матеріалів справ.

З матеріалів справи вбачається, що електронним підписом А781 відповідач підписав правила надання споживчих кредитів (а.с. 39-46) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 46-зі звороту-48), що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Новий Колектор» на підставі договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року, отримало право вимоги щодо ОСОБА_1 відносно заборгованості за кредитним договором.

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Щодо зауважень представника відповідача про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів переходу права грошової вимоги від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ТОВ «Новий Колектор» за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року, суд зазначає наступне.

Реєстр боржників № 1 до Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року містить інформацію про велику кількість договорів, укладених різними фізичними особами, яка є конфіденційною. Позивачем до позовної заяви був доданий Реєстр боржників за вищевказаним договором факторингу, у якому позивачем міститься інформація про передачу права вимоги за кредитним договором № 1027-91403 від 19 січня 2022 року, боржник ОСОБА_1 , сума боргу 18329 грн 60 коп.

Отже, факт передачі первісним кредитором права вимоги за кредитним договором позивачу підтверджується наданим Реєстром боржників № 1 за вищевказаним договором факторингу (а.с. 52-53), підписаним учасниками договору та скріпленими печатками, за змістом якого встановлено факт передачі прав вимоги, зокрема, за договором, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідний доказ є належним та допустимим, у зв`язку з чим приймається судом до уваги.

Відсутність у матеріалах справи акту приймання -передачі до договору факторингу, довідки про видачу з банківської установи у вигляді реєстру видачі грошових коштів за певний період на підтвердження видачі кредиту відповідачу, доказів перерахування грошових коштів позивачем первісному кредитору відповідно до договору факторингу не свідчить про невиконання позивачем своїх обов`язків за договором та не є предметом доказування у даній справі. Крім того, суд зазначає, що недійсність даного Договору факторингу судом не встановлена.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед фактором ТОВ «Новий Колектор», який набув право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги.

Також суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Іншого умовами кредитного договору встановлено не було, з огляду на що первісний кредитор міг передати своє право вимоги за відповідним кредитним договором позивачу.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року у загальному розмірі 18329 грн 60 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12800 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 5529 грн 60 коп.

Відповідач належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надав, власний розрахунок не надав.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона посилалась як на підстави своїх вимог та заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422 грн 40 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (,вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 1027-9103 від 19 січня 2022 року у загальному розмірі 18329 грн 60 коп. (вісімнадцять тисяч триста двадцять дев`ять гривень шістдесят копійок), що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12800 грн 00 коп. (дванадцять тисяч вісімсот гривень) та заборгованості за відсотками в розмірі 5529 грн 60 коп. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (,вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, м. Київ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», ,вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

представник відповідача: адвокат Подольська Тетяна Володимирівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛГ № 000216 від 01 березня 2019 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва