Справа № 756/663/26
Провадження № 2-з/756/8/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності, визнання права власності у порядку спадкування та стягнення грошової компенсації,

УСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Кулакова С.С. звернулася до Оболонського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_3 про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності, визнання права власності у порядку спадкування та стягнення грошової компенсації.

Одночасно з позовною заявою представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Кулакова С.С. подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000, яка зареєстрована за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 120, яка зареєстрована за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; автомобіль Toyota RAV4 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти дії, спрямовані на відчуження, розпорядження, знищення, зміну, передачу в користування, заставу майна, речей, які використовуються фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 у підприємницькій діяльності стоматологічної клініки Dental Residence (м.Київ, Оболонський проспект,26).

В обґрунтування заяви зазначено, що позивачі є батьками ОСОБА_4 (спадкодавець), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.11.2016 спадкодавець та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 . За час перебування у шлюбі спадкодавцем та ОСОБА_3 , як подружжям за період з 2019-2023 років було придбано рухоме та нерухоме майно. Крім того, влітку 2023 року подружжям було прийнято спільне рішення про відкриття стоматологічної клініки Dental Residence для створення якої використовувалися спільні кошти сім`ї. Придбання медичного обладнання, оренда приміщення, проведення капітального ремонту та рекламна підтримка, здійснювалися за рахунок спільних коштів подружжя, у тому числі отриманих від спільної підприємницької діяльності. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинула. 01.08.2025 ОСОБА_3 подав заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кабалії Є.О. про прийняття спадщини і тільки 06.08.2025 повідомив позивачів про заведення спадкової справи №13/2025 щодо майна ОСОБА_6 12.08.2025 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кабалії Є.О. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 07.11.2025 позивачі отримали від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, у разі смерті одного з подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 майна після смерті ОСОБА_7 повідомив позивачів про свою позицію, відповідно до якої вони не отримають жодної частки спадкового майна після смерті їх доньки, що свідчить про загрозу відчуження спірних об`єктів. З огляду на викладене, між сторонами у справі наявний майновий спір, який стосується спадкування частини нерухомого майна, автомобіля та компенсації вартості майна, що використовується в діяльності ФОП ОСОБА_3 , яке є спільною сумісною власністю подружжя та щодо якого пред`явлено позов до суду.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, відповідно до якого позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Обсяг позовних вимог має відповідати виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог, убачається, що 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000; 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 120; автомобіль Toyota RAV4 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , на які представник позивачів просить накласти арешт, є спірним майном, яке входить до предмету поданого позову.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.01.2026, право власності на квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 61,2кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000 та за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 26,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 120 , зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації Головного сервісного центру МВС від 24.10.2025 автомобіль Toyota RAV4 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_3 .

Оскільки право власності на вказане майно зареєстровано за ОСОБА_3 , останній може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 759/3390/18 вказав, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Ураховуючи вищенаведене, суд звертає увагу на те, що позивачі звернулися із позовом до відповідача про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності, визнання права власності у порядку спадкування та стягнення грошової компенсації, при цьому існує імовірність в будь-який момент розпорядження спірним нерухомим та рухомим майном відповідачем, у тому числі шляхом відчуження, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивачів.

Разом із цим, суд звертає увагу на наступне.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачів, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги також й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При обранні заходу забезпечення позову суд бере до уваги, що заборона користування даним майном, є неспівмірним з заявленими позовними вимогами. Разом з тим, така правомочність власника не може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а ефективно захистити права позивачів зможе саме заборона його відчуження.

Таким чином, враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, беручи до уваги, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивачів, суд вважає, що заяву у цій частині слід задовольнити частково, накласти арешт шляхом заборони відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000; 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 120; автомобіль Toyota RAV4 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 , оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження нерухомого та рухомого майна будь-яким способом, не забороненим законом, що у разі задоволення позову призведе утруднення виконання рішення.

Також, зі змісту поданої заяви вбачається, що представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти дії, спрямовані на відчуження, розпорядження, знищення, зміну, передачу в користування, заставу майна, речей, які використовуються фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 у підприємницькій діяльності стоматологічної клініки Dental Residence (м.Київ, Оболонський проспект,26).

Ініціюючи забезпечення позову у цій частині, позивачі не конкретизують переліку майна (рухомого та нерухомого), речей щодо якого слід застосувати заходи забезпечення позову, не зазначають їх ідентифікуючі ознаки, а також не надають доказів на підтвердження належності такого майна, речей на праві власності відповідачу.

Суд також враховує, що заборона відповідачу вчиняти вищезазначені дії, може призвести до перешкод у господарській чи підприємницькій діяльності, а також у виконанні зобов`язань, пов`язаних з такою діяльністю перед іншими особами чи контрагентами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій частині, слід відмовити.

Підстав для зустрічного забезпечення позову, судом не встановлено.

Керуючись статтями 149, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності, визнання права власності у порядку спадкування та стягнення грошової компенсації - задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000; 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 120; автомобіля Toyota RAV4 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , у будь-який спосіб, які на праві власності належать ОСОБА_3 .

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 );

Стягувач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 );

Боржник: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома та відповідним державним органам для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя М. М. Ткач