Провадження № 2-н/0203/90/2026
УХВАЛА

08 січня 2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Казак С.Ю., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБРА ТК», -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду місті Дніпра на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена заява..

Згідно ч.ч.1,2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.163 ЦПҐК України.

Так, ч.2 ст.163 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 2 ст.167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.1,8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер та за відсутності спору.

З поданої заяви вбачається, що в останній заявником поставлено питання про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості по заробітній платі в сумі 33838 грн. 63 коп.

На підтвердження розмірі цієї заборгованості заявником долучено повідомлення ТОВ «ЛІБРА ТК» від 31.01.2025 року про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, з якого вбачається нарахування ОСОБА_1 заробітної плати, премії, відпускних та компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 12475 грн. 02 коп., нарахованих у січні 2025 року.

Також у повідомленні відображено про виплату заявнику в січні 2025 року коштів в сумі 3630 грн. 55 коп. за І половину жовтня 2024 року, про заборгованість підприємства станом на 01.01.2025 року в сумі 27863 грн. 41 коп. та суми, що належить до виплати на дату звільнення в розмірі 33838 грн. 63 коп.

Поряд з цим, з вказаного повідомлення та інших документів, долучених до заяви, не вбачається з цього саме складається заборгованість в сумі 33838 грн. 63 коп., чи входять ці кошти, що належать до виплати заявнику до структури заробітної плати (крім суми в розмірі 12475 грн. 02 коп., складові якої відображено в повідомленні) та, відповідно, чи підлягають вони стягненню в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_2 заявлено до стягнення з ТОВ «ЛІБРА ТК» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України на суму 93658 грн. 56 коп.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», а також згідно із розділом 2 абзацу 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Проте, до заяви не долучено документів, що підтверджують розмір нарахованої заробітної плати за останній два місяці роботи заявника та кількість відпрацьованих робочих днів, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність вимогам діючого законодавства зроблений заявником розрахунок середнього заробітку, що заявлений до стягнення.

Пунктом 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-301гс18) зроблено правовий висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону № 108/95-ВР, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Також у вказані постанові зазначено, що за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід сплачувати судовий збір.

Таким чином, заявник на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не звільняється від сплати судового збору за заявлену вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Однак, до заяви платіжного документу про сплату судового збору за відповідну вимогу не долучено.

З урахуванням наведеного вбачається, що заявлені вимоги не є безспірними, заява не відповідає вимогам п.п.1,4 ч.3 ст.163 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.160,161,165,167,258-260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБРА ТК».

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Також у відповідності до ч.2 ст.161 ЦПК України заявник має право звернутись до суду з відповідними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя С.Ю.Казак