Справа № 545/374/26
Провадження № 2/545/1009/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2026 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Цибізова С.А., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» №5863 від 10.12.2021.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з повідомленням Виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04.02.2026 №02.7.1-31/175, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 зауважила, що на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» №5863 від 10.12.2021.

За умовами договору виконавець забезпечує надання послуги з приєднання електроустановок об`єкта замовника щодо зміни технічних параметрів електроустановок житлового будинку по АДРЕСА_2 (на день укладення договору Новосанжарського району) Полтавської області.

Тобто, предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг з приєднання електроустановок, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна, для якого положеннями ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність.

Окрім того, до прийняття Верховною Радою України Постанови «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX с. Бурти відносилося до Новосанжарського району Полтавської області.

Відповідно до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

З роз`яснень Ради суддів України за вих. № 9рс-466/20 вбачається, що на теперішній час місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на те, що при подачі позову до суду порушені правила підсудності, суд приходить до висновку про передачу матеріалів позовної заяви за територіальною підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.31 ЦПК України,

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи №545/374/26 за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - передати на розгляд за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. А. Цибізова