Справа № 509/250/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

за участі секретаря судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Овідіополь скаргу ОСОБА_1 , державний виконавець Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на дії державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

09.01.2026 р. до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , державний виконавець Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначено, що Одеським окружним адміністративним судом 22 вересня 2025 року видано виконавчий лист на виконання рішення по справі №420/22016/25 від 18 серпня 2025 року наступного змісту «зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести виправлення (коригування та доповнення) відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які відповідають відомостям, вказаним у військовому квітку серії НОМЕР_2 від 04.11.2005 та довідці ВЛК №3/2166 від 01/12/2022, виданих ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнопп НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 , а саме пунктів 3, 18, 21, 26 про військове звання, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», знятий з військового обліку як непридатний до військової служби, не є військовозобов`язаним на підставі довідки ВЛК від 01.12.2022.

Даний виконавчий лист суду стягувачем направлено до виконавчої служби за місцем перебування боржника 02 жовтня 2025 року і постановою від 15 жовтня 2025 року державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м Одеса) Захаровою Брігітою Юріївною (далі виконавець) відкрито виконавче провадження №79349929 для примусового виконання зазначеного рішення суду. На час звернення до суду (з 26.11.2025) назва юридичної особи, в якій працює виконавець, змінено на Овідіопольський ВДВС в Одеському району Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

17 жовтня 2025 року, після відкриття провадження, боржник частково виконав судове рішення і вніс певні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак ці дії були здійснені неналежним чином, що свідчить про грубе порушення змісту судового рішення. Так, в військово - обліковому документі «Резерв +» скаржник станом на 17.10.2025 позначений печаткою, як виключений з військового обліку і міститься текст «не військовозобов`язаний». Водночас в розширених даних з цього Реєстру «Резерв +» в категорії обліку скаржник залишився «військовозобов`язаний» з посиланням на дату формування 30.07.2025, проте змінені відомості про освіту. Про цей факт засобами телефонного зв`язку повідомлено виконавця та висловлено прохання усунути ці розбіжності з метою закриття примусового провадження його виконанням. Під час телефонної розмови отримано відповідь про те, що нею ( ОСОБА_2 ) буде складено відповідний акт, про що повідомить. Така суперечлива та маніпулятивна діяльність боржника не відповідає ані виконавчому листу, ані рішенню суду, та створює для стягувача серйозні негативні наслідки, залишаючи його у невизначеному стані. Відповідне звернення до суду з заявою про встановлення судового контролю станом на 10.11.2025 залишилось без задоволення.

02.01.2026 року засобами поштового зв`язку на адресу стягувача ( ОСОБА_1 ) надіслані наступні документи «постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.11.2025» за підписом ОСОБА_2 та копія супровідного листа від 20.11.2025 про надіслання цього документа сторонам у справі. В даній постанові наведене таке обгрунтування: «Згідно Закону «Про внесення зміни до пункту 1- 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо зупинення виконавчих рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово комунальні послуги у період дій воєнного стану» «Зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України тощо». Резолютивна частина оскаржуваної постанови не містить посилання на приписи закону, але постановляє наступне «зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №420/22016/25, виданого 22.09.2025 у період дії воєнного стану.

З даною постановою стягувач не згоден та вважає дії державного виконавця Захарової Б.Ю. протиправними, виходячи з наступного: Основним Законом України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 8 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Статтею 24 Конституції України гарантовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Статтею 129 Конституції України гарантовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд Статтею 64 Конституції України гарантовано, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями, зокрема, 24 і 55.

Відтак, у своїй діяльності ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді державного службовця, зобов`язана виконувати приписи Конституції України і застосовувати такий стандарт поведінки, що характеризується законністю, транспарентністю, справедливістю, розумністю і повагою до прав і інтересів людини. Службові повноваженні та обов`язки державного виконавця регламентуються приписами Закону України «Про виконавче провадження», чинна редакція від 02.06.2016 №1404 VIII. Аналіз порівняння приписів цього Закону з діями ОСОБА_2 під час примусового виконання судового рішення у цій справі об`єктивно свідчить про суперечливість її висновків, та, як на погляд стягувача, протиправними діями в частині зупинення провадження.

З урахуванням викладеного стягувач просить:

- Скасувати рішення державного виконавця Овідіопольского відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) -зміна з 26.11.2025 назви юридичної особи на Овідіопольский відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Захарової Брігіти Юріївни у формі постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у примусовому виконавчому провадженні ВП №79349929 від 20 листопада 2025 року;

- Відновити виконавче провадження ВП №79349929 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі №420/22016/25 на захист конституційних прав ОСОБА_1 ;

- Зобов`язати державного виконавця на посаді заступника начальника відділу Захарову Б.Ю, вжити передбачених законом заходів для повного та належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі №420/22016/25, а саме зобов`язати боржника внести до всіх розділів єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв +» відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є військовозобов`язаним, знятий та виключений з військового обліку на підставі довідки ВЛК від 01.12.2022.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.01.2026 р. скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

20.01.2026 р. на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - Богомолової І.Г. про розгляд справи у відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За змістом ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Положеннями ст. 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частинами 1, 2 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Так, судом встановлено, що Одеським окружним адміністративним судом 22 вересня 2025 року видано виконавчий лист на виконання рішення по справі №420/22016/25 від 18 серпня 2025 року наступного змісту «зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести виправлення (коригування та доповнення) відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які відповідають відомостям, вказаним у військовому квітку серії НОМЕР_2 від 04.11.2005 та довідці ВЛК №3/2166 від 01/12/2022, виданих ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнопп НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 , а саме пунктів 3, 18, 21, 26 про військове звання, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», знятий з військового обліку як непридатний до військової служби, не є військовозобов`язаним на підставі довідки ВЛК від 01.12.2022.

Даний виконавчий лист суду стягувачем направлено до виконавчої служби за місцем перебування боржника 02 жовтня 2025 року і постановою від 15 жовтня 2025 року державним виконавцем Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м Одеса) Захаровою Брігітою Юріївною (далі виконавець) відкрито виконавче провадження №79349929 для примусового виконання зазначеного рішення суду. На час звернення до суду (з 26.11.2025) назва юридичної особи, в якій працює виконавець, змінено на Овідіопольський ВДВС в Одеському району Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

17 жовтня 2025 року, після відкриття провадження, боржник частково виконав судове рішення і вніс певні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак ці дії були здійснені неналежним чином, в військово - обліковому документі «Резерв +» скаржник станом на 17.10.2025 позначений печаткою, як виключений з військового обліку і міститься текст «не військовозобов`язаний». Водночас в розширених даних з цього Реєстру «Резерв +» в категорії обліку скаржник залишився «військовозобов`язаний» з посиланням на дату формування 30.07.2025, проте змінені відомості про освіту.

02.01.2026 року засобами поштового зв`язку на адресу стягувача ( ОСОБА_1 ) надіслані наступні документи «постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.11.2025» за підписом ОСОБА_2 та копія супровідного листа від 20.11.2025 про надіслання цього документа сторонам у справі. В даній постанові наведене таке обгрунтування: «Згідно Закону «Про внесення зміни до пункту 1- 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» щодо зупинення виконавчих рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово комунальні послуги у період дій воєнного стану» «Зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України тощо». Резолютивна частина оскаржуваної постанови не містить посилання на приписи закону, але постановляє наступне «зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №420/22016/25, виданого 22.09.2025 у період дії воєнного стану.

Основним Законом України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 8 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Статтею 24 Конституції України гарантовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Статтею 129 Конституції України гарантовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд Статтею 64 Конституції України гарантовано, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями, зокрема, 24 і 55.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

У силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону Законом України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного та керуючись 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати рішення державного виконавця Овідіопольского відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) -зміна з 26.11.2025 назви юридичної особи на Овідіопольский відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Захарової Брігіти Юріївни у формі постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у примусовому виконавчому провадженні ВП №79349929 від 20 листопада 2025 року.

Відновити виконавче провадження ВП №79349929 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі №420/22016/25 на захист конституційних прав ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця на посаді заступника начальника відділу Захарову Б.Ю, вжити передбачених законом заходів для повного та належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 у справі №420/22016/25, а саме зобов`язати боржника внести до всіх розділів єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв +» відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є військовозобов`язаним, знятий та виключений з військового обліку на підставі довідки ВЛК від 01.12.2022.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Кочко В.К.