КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 369/2173/24 Головуючий у суді першої інстанції - Янченко А.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4519/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначив, що 13 жовтня 2020 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнено аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2015 року, а починаючи з 08 липня 2017 року в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

08 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р. (далі - Вишневий ВДВС, державний виконавець) відкрито виконавче провадження. 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 отримав довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № НОМЕР_1, складений державним виконавцем. Вважає вказаний розрахунок заборгованості таким, що складений з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та СК України, оскільки з 11 серпня 2015 року по теперішній час не працює, не отримує заробітку (доходу) в будь-якому вигляді, а заборгованість за аліментами визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Станом на грудень 2023 року ОСОБА_1 не зареєстрований в якості фізичної особи підприємця, відтак місце реєстрації фізичної особи не є місцем отримання доходу, тобто не є «відповідною місцевістю» в розумінні закону. Є незрозумілим, яким чином визначена місцевість, в якій, на думку державного виконавця, отримано ним дохід з листопада 2015 року і по теперішній час, враховуючи, що за адресою: АДРЕСА_1 заявник зареєстрований лише з 22 лютого 2017 року. До того часу був зареєстрований в м. Донецьк Донецької області.

18 вересня 2023 року та 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 звертався з заявами до Вишневого ВДВС з вимогою здійснення перерахунку сум заборгованості та приведення довідки-розрахунку у відповідність до діючого законодавства. Станом на дату звернення відповідь не отримана.

ОСОБА_1 просив суд:

визнати дії державного виконавця по складенню розрахунку заборгованості по аліментах від 14 вересня 2023 року № НОМЕР_1 неправомірними;

скасувати як незаконну довідку-розрахунок заборгованості із сплати аліментів від 14 вересня року 2023 року № НОМЕР_1;

зобов`язати державного виконавця виключити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників аліментів;

зобов`язати державного виконавця негайно усунути всі наслідки та скасувати всі рішення, підставою яких є неправомірний розрахунок сум аліментів;

зобов`язати Вишневий ВДВС здійснювати розрахунок сум аліментів, виходячи з фактичних даних, що міститимуть: факт отримання доходу, регіон отримання доходу; місяць, в якому було отримано дохід.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаржник про порушення свого права дізнався 14 вересня 2023 року, коли отримав довідку-розрахунок заборгованості із сплати аліментів від 14 вересня 2023 року № НОМЕР_1. Із скаргою на дії державного виконавця скаржник звернувся до суду 02 лютого 2024 року, тобто із пропуском десятиденного строку на подачу скарги. Клопотань про поновлення пропущеного строку скаржником не заявлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилається на те, що його не було повідомлено про відкриття провадження у справі та перебіг розгляду, чим позбавлено права, передбаченого ст. 81 ЦПК України.

В даному випадку має місце оскарження як протиправних дій державного виконавця по складанню довідки-розрахунку, так і бездіяльності Вишневого ВДВС, що виразилися в не приведенні довідки-розрахунку у відповідність до норм діючого законодавства та ігнорування заяв позивача в ході намагання врегулювання спору в досудовому порядку.

Вказує, що ухвала суду про залишення без розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця, яка триває, з мотивів пропуску процесуального строку подання скарги є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року скасовано та передано справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постанова касаційного суду мотивована тим, що при залишенні без змін ухвали першої інстанції від 09 квітня 2024 року, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на доводи апеляційної скарги в частині неналежного повідомлення судом першої інстанції заявника про розгляд справи, тоді як пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

У судовому засіданні в апеляційному суді взяв участь скаржник ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе, розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (стаття 450 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частини друга, п`ята, шоста, восьма статті 128 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року по справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц (провадження № 14-108цс19) зроблено висновок, що «повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування позичальника про час і місце розгляду справи (близький за змістом висновок викладений у пункті 31 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, у пунктах 47-48 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/11896/17 від 12 грудня 2018 року). Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційний суд не виконав належно зазначений процесуальний обов`язок з інформування позичальника».

У справі, що переглядається:

ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2024 року за скаргою ОСОБА_1 призначено судове засідання на 09 квітня 2024 року о 15:00 год; у судове засідання викликано заявника та державного виконавця та направлено їм копію ухвали;

у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 з поштовою адресою: АДРЕСА_1 , а також довідка про причини повернення, згідно з якої поштове відправлення повернуто «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 41);

відповідно до довідки від 09 квітня 2024 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі відповідно частини четвертої статті 274 ЦПК України, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (а. с. 43);

у апеляційній скарзі, поданій засобами поштового відправлення 28 травня 2024 року, ОСОБА_1 посилався на те, що його не було повідомлено про розгляд скарги незважаючи на те, що у скарзі він вказав декілька засобів зв`язку з ним (а. с. 49-52).

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, про що він зазначає в апеляційній скарзі.

Зазначена обставина підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів отримання ОСОБА_1 судових повісток про розгляд справи. При цьому конверт, який був повернутий на адресу суду першої інстанції із відміткою «за закінченням терміну зберігання» не можна вважати належним повідомленням про дату, час і місце засідання суду.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази належного ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, а судове рішення ухвалене за його відсутності, на що посилається скаржник у своїй апеляційній скарзі, то ця обставина є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Встановлено, що 13 жовтня 2020 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. З ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2015 року, а починаючи з 08 липня 2017 року - в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У виконавчому провадженні НОМЕР_1 головним державним виконавцем Вишневого ВДВС Хайнарі Р.Р. складено довідку - розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якої за період з 11.08.2015 по 01.07.2023 борг складає 253 780,87 грн.

18.09.2023 та повторно 01.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Вишневого ВДВС з письмовою заявою про проведення перерахунку сум заборгованості.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У справі, зо переглядається, зі скаргою на дії державного виконавця Вишневого ВДВС Мазепін А. Ф. звернувся 02.02.2024.

В тексті скарги заявник вказав, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів отримав 14.09.2023, тому останній день оскарження дій державного виконавця припадає на 24 вересня 2023 року, що є вихідним днем, тобто останнім днем є перший робочий день 25 вересня 2023 року.

В скарзі заявник просив :

- визнати дії державного виконавця Вишневого ВДВС Хайдарі Р. Р. по складенню розрахунку заборгованості по аліментах від 14.09.2023 № НОМЕР_1 неправомірними;

- скасувати як незаконну довідку-розрахунок заборгованості із сплати аліментів НОМЕР_1 від 14.09.2023;

- зобов`язати Вишневий ВДВС виключити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників аліментів;

- зобов`язати Вишневий ВДВС негайно усунути всі наслідки та скасувати всі рішення підставою яких є неправомірний розрахунок сум аліментів;

- зобов`язати Вишневий ВДВС здійснювати розрахунок сум аліментів, виходячи з фактичних даних, що міститимуть: факт отримання доходу, регіон отримання доходу; місяць, в якому було отримано дохід.

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів НОМЕР_1 містить період 11 серпня 2015 року - 01 липня 2023 року, сума становить 253 780,87 грн.

Судовим рішенням у справі №208/6136/15-ц відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вишневого ВДВС щодо нарахування заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні НОМЕР_1 станом на 01 червня 2021 року в розмірі 156 375,35 грн.

В даній справі предметом скарги є дії державного виконавця Вишневого ВДВС щодо нарахування заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні НОМЕР_1 станом на 01 липня 2023 року в розмірі 253 780,87 грн.

Вмотивоване клопотання від заявника про поновлення строку на подання скарги, пропущеного з поважних причин, матеріали справи не містять.

Та обставина, що заявник 18.09.2023 та 01.11.2023 звертався до Вишневого ВДВС із заявами про здійснення перерахунку сум заборгованості, не спростовує факту подання скарги з пропуском визначеного законом строку.

Бездіяльність державного виконавця щодо ненадання відповіді на вказані звернення не є предметом оскарження в даній справі.

Оскільки скаржник оскаржує саме дії державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам, який він отримав 14.09.2023 року, колегія суддів доходить висновку, що заявник пропустив строк звернення зі скаргою на дії державного виконавця, визначений статтею 449 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 пропустив визначений частиною першою статті 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця і не заявляв клопотання про поновлення цього процесуального строку з поважних причин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статтями 369, 374, 379 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 04 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома