єдиний унікальний номер справи 531/1897/25
номер провадження 2/531/260/26
06 січня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Попова М.С.,
за участю секретаря Клименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни, до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича, про скасування права власності на нерухоме майно,
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, відзив на позов не подав.
Тому суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Рішенням Карлівського районного суду від 21.06.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду скасовано.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18.04.2024 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кумечко М.С. частково задоволено, рішення Карлівського районного суду від 21.06.2023 скасовано та ухвалено нове, яким часково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , витребувано на користь ОСОБА_2 з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :00:003:2204, яка знаходиться в адміністративних межах Ланнівської сільради. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

17.06.2024 державним реєстратором було проведено реєстраційну дію щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:2204, номер запису про право власності: 55513326, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 216. У результаті цієї дії було припинено право власності за ОСОБА_1 та зареєстровано право власності за ОСОБА_2 .

Постановою ВС від 04.12.2024 постанову Полтавського апеляційного суду від 18.04.2024 у частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Ланнівська МТС» про витребування земельної ділянки відмовлено. Рішення Карлівського районного суду від 21.06.2023 та постанову Полтавського апеляційного суду від 18.04.2024 у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення приватного нотаріуса, вилучення з Державного реєстру речових прав запису про право власності скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування права власності ОСОБА_1 та реєстрації нового права за ОСОБА_2 стала постанова Полтавського апеляційного суду від 18.04.2024.

Разом з тим, рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки скасовано постановою ВС від 04.12.2024 та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Ланнівська МТС» про витребування земельної ділянки відмовлено.

У подальшому, ухвалою Карлівського районного суду від 17.04.2025 клопотання представника позивача задоволено та провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Ланнівська МТС», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Полтавського РНО Пусан В.С., про скасування договорів купівлі-продажу та оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

При цьому, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведено реєстраційні дії.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (частин третя статті 152 ЗК України).

За змістом статті 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч.2 ст.158 ЗКУ).

Відповідно до частини 10 статті 24 Закону №3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:-ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містяться й у пункті 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051.

Таким чином, на даний час, ОСОБА_1 є законним власником вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:2204 на підставі договору купівлі-продажу №177 від 31.01.2022. Тобто на момент вчинення реєстраційної дії 17.06.2024 рішення, що стало її підставою, ще не набрало законної сили, а в подальшому було скасоване. Тому суд вважає, що мається достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір за дві окремі позовні вимоги у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141,259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни, до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича, про скасування права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер 216, номер запису про право власності: 55513326 від 17.06.24 про право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на земельну ділянку кадастровий номер: 0:00:003:2204, площею 2,0000 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, та припинити право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

Відновити становище, яке існувало до порушеного права та визнати право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 0:00:003:2204, площею 2,0000 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі правовстановлюючих документів: договір купівлі-продажу від 31.01.22, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (серія НРР 559485).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_2 , суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С.Попов