Справа № 345/590/26
Провадження № 2-о/345/55/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей Калуської міської ради, про встановлення факту самостійного утримання та виховання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою.

У відповідності з вимогами ч. 3 та ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї матеріалами вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 177, 318 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Зміст заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачений ст. 318 ЦПК України. У заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Разом із тим, в порушення вимог наведеної норми, заявниця не вказала мету встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей, не конкретизовано для виникнення якого саме права позивача потрібно встановити факт самостійного утримання дітей. Тобто, позивачем не наведено у заяві обґрунтування, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів необхідно, щоб суд встановив відповідний факт.

При цьому, від визначення мети залежить коло осіб, права і обов`язки яких можуть зачіпатися за наслідками розгляду справи судом. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

При визначенні кола осіб у встановленні факту, що має юридичне значення, слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факт, що підлягає встановленню, може вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких позивач буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Залежно від мети встановлення факту сторонами можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування у справах про встановлення факту, наявність якого необхідна для вирішення питання страхових виплат тощо (п.п. 5, 8 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення").

Зокрема, позивачем не зазначено сторонами всіх тих осіб, кому позивач має намір подавати рішення про встановлення даного факту в разі задоволення її вимог.

Крім того, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Оскільки на підставі можливого рішення суду у даній справі про встановлення юридичного факту, заявниця буде мати підстави звернутися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на обліку в якому вона перебуває, з метою отримання відстрочки від призову на військову службу, тому рішення у справі може вплинути на обов`язки відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з оформлення такої відстрочки позивачу.

Після визначення кола осіб і зазначення їхніх даних в позовній заяві позивачу також слід додати копії заяв з додатками для кожної із сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до судуза захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободчи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 30.04.2024 у справі №910/12404/21, безпосередню мету, якої прагне досягнути позивач звертаючись з позовом до суду, втілює спосіб захисту порушеного права, застосування якого має за ціль попередити, усунути чи компенсувати наслідки порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного цивільного права та інтересу.

Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорювання та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 18.01.2013 у справі №488/2807/17, від 04.07.2023 у справі № 373/626/17).

Разом із цим, до позовної заяви не додано жодних доказів, які б вказували на те, що права заявниці кимось порушені, не визнаються або оспорюються, у тому числі не зазначено у чому полягає порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Вказані недоліки заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що заявнику слід надати строк для усунення недоліків. Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення недоліків заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Керуючись ст.ст.177,185, 294 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей Калуської міської ради, про встановлення факту самостійного утримання та виховання малолітніх дітей залишити без руху, про що повідомити заявника та надати строк для усунення недоліків заяви, зазначених по тексту даної ухвали.

Рекомендувати заявнику у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали, усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання вимог даної ухвали у вказаний строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ