Справа № 146/31/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р. селище Томашпіль Вінницької області

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Пилипчук О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глушкової Ольги Ігорівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000 га, кадастровий номер :01:000:0119, розташовану в с.Вербова Тульчинського району Вінницької області, номер запису про право власності: 46552072; дата, час державної реєстрації: 02.02.2022 09:41:22, власник ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивачка вказує, що власник земельної ділянки ОСОБА_2 може розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, в тому числі і відчужити земельну ділянку до закінчення розгляду справи та ухвалення судом рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зі змісту процесуального законодавства України вбачається, що зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Позивач у поданій заяві не навів вмотивованих аргументів про те, яким чином вжиття заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на земельну ділянку може практично забезпечити реальне та негайне виконання рішення суду у даній справі, предметом якої є немайнові вимоги про визнання незаконними та скасування рішення сесії селищної ради, скасування державної реєстрації права власності, визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки.

Із змісту заяви про забезпечення позову видно посилання заявника на потенційну вірогідність виконання можливого рішення суду за рахунок земельної ділянки відповідача, однак суд не може обмежитися формальною вірогідністю виконання можливого рішення суду про задоволення позову за рахунок майна відповідача, оскільки заява не містить достатніх доводів на підтвердження об`єктивного існування ризиків виконання рішення суду.

Також позивачем не наведено переконливих мотивів того, як накладення арешту на належну ОСОБА_2 земельну ділянку, призводить первісно до захисту саме інтересів позивача із урахуванням сформульованого предмету позову, що, на думку суду, підтверджує недоведеність обраного позивачем заходу забезпечення позову, принципу його співмірності до сутності заявлених позовних вимог.

Таким чином заява представника позивача про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Окрім того позивачем не наведено жодного обґрунтування застосування саме такого заходу забезпечення позову як арешт майна.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а також не надання заявником (позивачем за позовом) необхідних доказів, суд дійшов висновку про відсутність, станом на час розгляду вказаної заяви, правових підстав для забезпечення позову у даній справі.

Враховуючи те, що позивачем в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глушкової Ольги Ігорівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки відмовити.

Роз`яснити позивачу, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Пилипчук