Номер провадження 2/754/4761/26
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2026 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕБОТ-НЬЮ" про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення працівника з роботи, скасування незаконного запису в трудовій книжці про звільнення з роботи за прогул, поновлення працівника на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

30.01.2026 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕБОТ-НЬЮ" про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення працівника з роботи, скасування незаконного запису в трудовій книжці про звільнення з роботи за прогул, поновлення працівника на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, згідно з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2025 року про передачу позовної заяви за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Панченко О.М.

Суддя, оглянувши матеріали справи, встановила наступне.

25.11.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕБОТ-НЬЮ" про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення працівника з роботи, скасування незаконного запису в трудовій книжці про звільнення з роботи за прогул, поновлення працівника на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2025 року головуючим суддею по справі визначено суддю Галагана В.І.

26.11.2025 року помічником судді Усевич Р.І. було направлено запит до Реєстру територіальної громади м.Києва, з метою з`ясування інформації щодо зареєстрованого місця проживання позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді наданої на даний запит, отриманої Дніпровським районним судом 26.11.2025 року, за введеним запитом такої людини не знайдено.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕБОТ-НЬЮ" про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення працівника з роботи, скасування незаконного запису в трудовій книжці про звільнення з роботи за прогул, поновлення працівника на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, - передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.

З тексту вказаної ухвали суду від 26.11.2025 року убачається, що підставою для направлення цивільної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва є те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом здійснено запит до органу реєстрації місця проживання відповідача та отримано довідку в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» від 26.11.2020 року про відсутність у базі даних про реєстрацію позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому підсудність розгляду справи підлягає визначенню за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача ТОВ «Кебот-Нью» (м. Київ, Деснянський район, вул. Драйзера, б. 8) - що є територіальною підсудністю Деснянського районного суду м. Києва.

В той же час, у своїй позовній заяві Позивач щодо обгрунтування подачі позову до Дніпровського районного суду м. Києва посилається на вимоги ст. 28 ЦПК України, а саме позови (..), що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2296947 від 02.02.2026 року, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 08.01.2002 року по тепарішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Згідно ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Оскільки, Дніпровським районним судом м.Києва не було здійснено перевірку зареєстрованого місця проживання позивача та не було враховано обрання нею підсудності даного спору саме Дніпровському районному суду м. Києва (за місцем зареєстрованого місця проживання позивача), про що вона прямо вказала у своєму позові, а також зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання у Деснянському районі м. Києва, справа підлягає поверненню до Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕБОТ-НЬЮ" про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення працівника з роботи, скасування незаконного запису в трудовій книжці про звільнення з роботи за прогул, поновлення працівника на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди до Дніпровського районного суду м. Києва через порушення порядку передачі справи за підсудністю, встановленого ст. 31 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Панченко