ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/886/26 Справа № 188/1077/24 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу №188/1077/24 за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «ОТП БАНК» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року, ухвалене у складі судді Курочкіної О.М., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «ОТП БАНК» звернулось до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 серпня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір №203212888 на підставі якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник отримує його на умовах передбачених договором.

Вказує, що Кредитний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і Клієнту надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до умов п.1.1. Кредитного договору № від 25 серпня 2020 року кредит видається у розмірі 11 497 грн. на цільове використання, зокрема на придбання товару у продавця з щомісячним платежем 480 грн., останній платіж 458,20 грн.

Кредит надається строком на 24 місяці.

Доказами придбання товару за кошти Банку є видаткова накладна продавця №ЧLІС1-0032 із чітким переліком товарів отриманих у кредит та суми розрахунку за товар, із вказівкою на реквізити та підписом позичальника.

Відповідно до Рахунку-фактури, сторонами є постачальник - ТОВ «КОМФІ-ТРЕЙД», одержувач - ОСОБА_1 , було придбано наступний товар: смартфон Хiaomi Note 10 Lite 6/128 GВ вартістю 8 332,50 грн., навушники вкладиші бездротові TWS Нuawei Freebuds Lite вартістю 1 832,50 грн., та інші товари, загальна вартість 12 997,00 грн.

На виконання умов Кредитного договору, Правил кредитування АТ «ОТП БАНК» Банк свої зобов`язання щодо надання послуг виконав повністю.

Клієнт своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору № від 25 серпня 2020 року станом на 09 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить 2 541,49 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 2 541,11 грн.; заборгованість за відсотками - 0,38 грн.

Окрім цього, на підставі Заяви-Анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № CARD від 25 серпня 2020 року, відповідач звернувся до Банку з бажанням оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідачу було надано електронну картку МС GOLD, валюта рахунку - гривня, відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.2 Кредитного договору, Банком встановлено до Картки Кредитну лінію в національній валюті на споживчі цілі. Розмір фіксованої процентної ставки становить: 5 % в місяць, а впродовж Пільгового періоду 0,01 % річних. Строк дії кредитної лінії 12 місяців з правом продовження.

Згідно розрахунку, у зв`язку із порушенням умов Заяви-Анкети № CARD від 25 серпня 2020 року станом на 10 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить 50 780,55 грн. , що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 8 606,62 грн.; заборгованість за відсотками - 1 770,56 грн.; заборгованість за прострочене тіло кредиту - 24 795,31 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 15 607,97 грн.

Також, 19 травня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №, на підставі якого позивач надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах передбачених договором.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Кредит видається у розмірі 7 087,00 грн. на придбання товару Продавця.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 19 травня 2023 року.

Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору № від 19 травня 2021 року Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості кредиту зазначено детально строк кредиту -24 місяці, загальна вартість кредиту - 7 087,74 грн., щомісячний платіж 296,00 грн., крім останнього 279,74 грн.

Доказами придбання товару за кошти Банку є Рахунок-фактура.

Відповідно до Рахунку-фактури, було придбано наступний товар - смартфон Samsung Galaxy А51 6/128 Gb вартістю 7 499,00 грн., та інші товари на загальну суму 8 087,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору № від 19 травня 2021 року станом на 09 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить 2 287,87 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту 2 287,64 грн.; заборгованість за відсотками 0,23 грн.

Окрім цього, 21 липня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , було підписано Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» , на підставі якої Банк відкрив поточний (картковий) рахунок надав електронний платіжний засіб, зокрема надано електронну картку МС Gold РауРаss, відкрито поточний гривневий рахунок № НОМЕР_2 .

Таким чином позивачем здійснено відкриття карткового рахунку із кредитною лінією на підставі Заяви-Анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» та ознайомлення із Правилами користування карткою та Тарифами Банку.

На виконання умов вищевказаної Заяви-Анкети та Правил користування карткою, Банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно розрахунку, у зв`язку із порушенням умов Заяви-Анкети № від 21 липня 2021 року станом на 10 жовтня 2023 року заборгованість у розмірі 45 217,25 грн. і складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 10 814,87 грн.; заборгованість за відсотками - 1 896,58 грн.; заборгованість за прострочене тіло кредиту - 19 425,93 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 13 079,87 грн.

Також 31 січня 2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено у електронній формі Кредитний договір № .

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредит видається у розмірі 14 772,00грн. З цільовим використанням на придбання товару у Продавця.

На виконання умов кредитного договору № від 31 січня 2022 року, АТ «ОТП зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, що підтверджується меморіальним ордером № 46514186 від 31 січня 2022 року.

Дата остаточного повернення кредиту -31 січня 2024 року.

Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору № від 31 січня 2022 року, графіку платежів та розрахунок загальної вартості кредиту встановлено, що ОСОБА_2 щомісячно зобов`язана сплачувати на погашення кредиту фіксовану суму 616,00 грн. протягом 24 місяців. Загальна вартість кредиту 74 024,01 грн.

Згідно розрахунку, у зв`язку із порушенням умов Заяви-Анкети № від 31 січня 2022 року станом на 09 листопада 2023 року заборгованість у розмірі 14 154,36 грн. і складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 14 152,11 грн.; заборгованість за відсотками 2,25 грн., яку позивач просить стягнути відповідача.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 суму загальної заборгованості у розмірі 42 072,35 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» судові витрати в сумі 3 028 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, представник АТ «ОТП Банк» - адвокат Павленко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає дане рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків, незаконним та таким, що суперечить нормам матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи та не досліджено докази наявні у матеріалах справи.

Суд першої інстанції помилково трактував норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод ВПО», що призвело до неправильного визначення правової природи заборгованості за прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки та відмови у їх задоволені.

Вказує, що прострочена заборгованість це заборгованість яка є основним зобов`язанням, яке не виконане і яке випливає безпосередньо з умов кредитних договорів.

Вважає, що АТ «ОТП Банк» зробив усе можливе, щоб забезпечити належне виконання відповідачем своїх зобов`язань, однак ОСОБА_1 їх не виконувала, в наслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 114 981,52 грн.

У зв`язку з чим просив апеляційну скаргу задовольнити, судове рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року в оскаржуваній частині (відмови у стягненні простроченої заборгованості з тіла кредиту та відсотків за користування кредитом) - скасувати, задовольнивши дані вимоги.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції частині стягнення прострочених відсотків за користування кредитом скасувати задовольнивши ці вимоги.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, в іншій частині (в частині вимог, які суд задовольнив) рішення суду не оскаржується.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що між позивачем АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитні договори: № від 25 серпня 2020 року; № CARD-від 25 серпня 2020 року; № від 19 травня 2021 року; № від 21 липня 2021 року; № від 31 січня 2022 року.

Вчасно та в повному обсязі погашення кредиту відповідачкою не здійснювалось, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем у розмірі 42072,35 грн., а саме: заборгованості за кредитним договором № від 25 серпня 2020 року у розмірі 2541,49 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 2 541,11 грн., заборгованість за відсотками - 0,38 грн.; заборгованості за кредитним договором № CARD від 25 серпня 2020 року у розмірі 10377,18 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 8606,62 грн., заборгованість за відсотками - 1770,56 грн.; заборгованості за кредитним договором № від 19 травня 2021 року у розмірі 2287,87 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту 2287,64 грн., заборгованість за відсотками 0,23 грн; заборгованості за кредитним договором № від 21 липня 2021 року у розмірі 12711,45 грн. і складається із: заборгованість за тілом кредиту - 10814,87 грн., заборгованість за відсотками - 1896,58 грн.; заборгованості за кредитним договором № від 31 січня 2022 року у розмірі 14154, 36 грн. що складається з: заборгованість за тілом кредиту 14152,11 грн., заборгованість за відсотками 2,25 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості за прострочене тіло кредиту та за простроченими відсотками задоволенню не підлягають, оскільки починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Тому суд відмовив у стягненні простроченого тіла кредиту і прострочених відсотків за кредитними договорами № CARD-від 25 серпня 2020 року та № від 21 липня 2021 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи Банк звернувся до суду з даним позовом після не сплати відповідачем сум згідно графіку погашення за кредитними договорами відповідної кількості платежів, в результаті чого станом на 10 жовтня 2023 року виникла заборгованість за:

- кредитним договором № від 25.08.2020 року у розмірі 2 541,49 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту - 2 541,11 грн., за відсотками - 0,38 грн.;

- кредитним договором № CARD від 25 серпня 2020 року у розмірі 50 780,55 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту - 8 606,62 грн.; за відсотками - 1 770,56 грн., за простроченим тілом кредиту - 24 795,31 грн., за простроченими відсотками - 15 607,97 грн.;

- кредитним договором № від 19.05:2021 року у розмірі 2 287,87 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту 2 287,64 грн., за відсотками - 0,23 грн.;

- кредитним договором № від 21 липня 2021 року у розмірі 7 505,73 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту 4 488,31 грн., за відсотками - 767,50 грн., за простроченим тілом кредиту 1 511,69 грн., за простроченими відсотками - 738,23 грн.;

- кредитним договором № від 31.01.2022 року у розмірі 14 154,36 грн., що складається з заборгованості: за тілом кредиту 14 152,11 грн.; за відсотками - 2,25 грн.

На підтвердження заборгованості позивачем надано: кредитні договори, анкети-заяви, паспорти кредитування та правила кредитування, а також розрахунки заборгованості за кожним з кредитних договорів, довідки про наявність заборгованості, дані про рух коштів, з чого вбачається, що відповідач користувалась грошима та частково (певний період) сплачувала заборгованість за договорами. Розрахунок заборгованості відповідає наданим випискам з руху коштів та не спростовано відповідачем.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено в суді, з наданням належних та допустимих доказів, наявність заборгованості відповідача та її розмір, та є достатніми та достовірними у розумінні ст.ст.76-78, 80 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками по кредитним договорам № CARD від 25 серпня 2020 року та № від 21 липня 2021 року, суд послався на ч.2 ст.9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно якого за невиконання чи неналежне виконання ВПО, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру. А також на Закон №2120, яким внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, та Закону №1734, і передбачають, що починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення.

Між тим колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги, що суд першої інстанції помилково трактував норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод ВПО», що призвело до неправильного визначення правової природи заборгованості за прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки та відмови у їх задоволені, є таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), нарахованих за договорами відсотків, також стягнути заборгованість за простроченим тілом та простроченими процентами за користування кредитними коштами.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою ст.1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

З зазначеного слідує, що законодавцем дійсно звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені норми не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами. Таке нарахування є правомірним з боку кредитора. Відсотки не являються відповідальністю за невиконання зобов`язання, а є платою за кредит та входять до складу зобов`язання позичальника щодо сплати кредиту, що також передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України, згідно якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавеиь) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, тому помилково відмовив у задоволенні частини позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками по кредитним договорам № CARD від 25 серпня 2020 року та № від 21 липня 2021 року.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В даному випадку нараховані позивачем суми за вказаними вище договорами підлягають стягненню оскільки є доведеними належними та допустимими доказами і ці вимоги ґрунтуються на нормах матеріального права.

Разом з тим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні, оскільки у її резолютивній (прохальній) частині позивач ставить питання про стягнення загальної заборгованості за всіма договорами в розмірі 114 981,52 грн., як і заявляв в позові.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за:

- кредитним договором № від 25.08.2020 року - у розмірі 2 541,49 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту - 2 541,11 грн., за відсотками - 0,38 грн.;

- кредитним договором № CARD від 25 серпня 2020 року у розмірі 50780,55 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту - 8 606,62 грн.; за відсотками - 1 770,56 грн., за простроченим тілом кредиту - 24 795,31 грн., за простроченими відсотками - 15 607,97 грн.;

- кредитним договором № від 19.05:2021 року у розмірі 2 287,87 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту 2 287,64 грн., за відсотками - 0,23 грн.;

- кредитним договором № від 21 липня 2021 року у розмірі 7 505,73 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту 4 488,31 грн., за відсотками - 767,50 грн., за простроченим тілом кредиту 1 511,69 грн., за простроченими відсотками - 738,23 грн.;

- кредитним договором № від 31.01.2022 року у розмірі 14 154,36 грн., що складається з заборгованості: за тілом кредиту 14 152,11 грн.; за відсотками - 2,25 грн.

Шляхом складання сум заборгованості за всіма кредитними договорами остаточно отримуємо суму, що підлягає стягненню на користь позивача 77 269,91 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи та дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі ч.1 ст.376 ЦПК України слід змінити, задовольнивши позовні вимоги частково.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції, слід змінити розподіл судових витрат, стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7 570 (4 542,00 + 3028)грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «ОТП БАНК» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року змінити.

Позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» () суму загальної заборгованості в розмірі 77269 (сімдесят сім тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 91 коп., яка складається із заборгованості:

- за кредитним договором № від 25 серпня 2020 року у розмірі 2541,49 грн., що складається із заборгованості за: тілом кредиту - 2 541,11 грн., за відсотками - 0,38 грн.;

- за кредитним договором № CARD від 25 серпня 2020 року у розмірі 50780,46 грн., що складається із заборгованості за: тілом кредиту - 8 606,62 грн.; за відсотками - 1 770,56 грн.; за простроченим тілом кредиту - 24 795,31 грн.; простроченими відсотками - 15 607,97 грн.;

- за кредитним договором № від 19 липня 2021 року у розмірі 2287,87 грн., що складається із заборгованість за: тілом кредиту 2287,64 грн., за відсотками 0,23 грн.;

- за кредитним договором № від 21 липня 2021 року у розмірі 7505,73 грн., що складається з заборгованості за: тілом кредиту 4488,31 грн., за відсотками 767,50 грн., за простроченим тілом кредиту 1511,69 грн.; простроченими відсотками 738,23 грн.;

- за кредитним договором №203889035 від 31 січня 2022 року у розмірі 14154,36 грн., що складається з заборгованості за: тілом кредиту 14152,11 грн., за відсотками 2,25 грн. на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» () сплачений ним судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій в розмірі 7 570 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 19.01.2026 р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв