ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/8364/24
Номер провадження 22-ц/818/225/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника позивачки адвоката Ципліцького Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року в складі судді Дяченка О.М. по справі № 953/8364/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова), третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова), третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про стягнення заборгованості, в якому просила стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління на її користь заборгованість за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії в розмірі 215 683,25 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на користь ОСОБА_1 заборгованість за спожиту військовою частиною НОМЕР_1 (Військово-медичний клінічний центр Північного регіону) електроенергію у розмірі 215 683,25 грн та судовий збір у розмірі 1725,46 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 530,48 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що у відповідача внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором у частині оплати електричної енергії, що була спожита військовою частиною, утворилась заборгованість, що підлягає стягненню з нього на користь позивачки. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача також підлягають стягненню витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу. Виходячи із складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціни позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено повністю, з урахуванням принципу розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 18 530,48 грн.

На вказане судове рішення 26 травня 2025 року через систему «Електронний суд» Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету і має узгоджувати всі свої витрати. Оскільки позивачка невчасно звернулась до нього, не надавала йому рахунки для оплати за спожиту електричну енергію за спожиті військовою частиною послуги з електропостачання, тож він не мав законної можливості сплатити виниклу заборгованість, тому судові витрати на професійну правничу допомогу повинні бути покладені на позивачку в повному обсязі, адже виникли через її власну бездіяльність. Витрати на професійну правничу допомогу не відповідають складності справи. Він не має відшкодовувати судові витрати за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки необхідність її подання не викликана діями з його боку. У переліку послуг адвоката двічі зазначено судовий збір за подачу до суду позовної заяви в розмірі 1725,46 грн, а також у розмірі 2588,20 грн та послуги банку 3,00 грн. Складання заяви про проведення судового засідання без участі позивача та її представника вартістю 340,00 грн є супутньою послугою та охоплюється діями адвоката з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні. Також на нього не може бути покладено вартість послуг адвоката щодо участі у судовому засіданні 08 січня 2025 року у розмірі 1500,00 грн, оскільки дату судового засідання було анульовано судом. Він не погоджується із зазначеним позивачкою розміром судових витрат на оплату послуг адвоката, вважає його не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

18 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивачки адвокат Ципліцький Д.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що твердження відповідача про те, що судові витрати виникли з вини самої позивачки, яка невчасно звернулась до нього з вимогами щодо оплати послуг, є безпідставними, оскільки стягнення витрат на професійну правничу допомогу є прямим наслідком порушення відповідачем умов договору та в подальшому необхідністю захисту порушених прав позивача у судовому порядку. Суперечність у правовій позиції відповідача протягом розгляду справи, зміна пояснень у процесі розгляду справи в суді першої інстанції, а також намагання перекласти вину за наслідки власної бездіяльності на іншу сторону є проявами недобросовісної поведінки. Час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Розмір понесених витрат на правничу допомогу було належним чином підтверджено та обґрунтовано низкою документів: договором про надання правової допомоги №070524 від 07 травня 2024 року; актом виконаних робіт №001129 від 16 вересня 2024 року; актом виконаних робіт №001189 від 02 квітня 2025 року; рахунками №001129 від 16 вересня 2024 року на загальну суму 14 807,14 грн та №001189 від 02 квітня 2025 року на загальну суму 8 010,00 грн та відповідними платіжними інструкціями. Сукупність поданих доказів є достатньою, послідовною та юридично обґрунтованою для підтвердження правомірності заявлених вимог щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання апеляційного суду представники Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова та третьої особи Військової частини НОМЕР_1 не зявилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 15 січня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси учасників справи.

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова та його представником ОСОБА_2 , Військовою частиною НОМЕР_1 (Військово-медичний клінічний центр Північного регіону) отримано в електронних кабінетах 11 червня 2025 року (а.с. 30-33 том 2).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки адвоката Ципліцького Д.О., який заперечував проти апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу КЕВ м. Харкова слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Адвокатського бюро «Дмитра Ципліцького» Ципліцький Д.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 070524 від 07 травня 2024 року та ордеру АХ № 1206601 від 10 вересня 2024 року (а.с. 11 том 1).

Пунктом 4.1. вказаного договору передбачено, що вартість наданих правничих послуг адвокатське бюро розраховує самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання правничої допомоги виходячи із розрахунку 1 година роботи (надання правничої допомоги) 1000,00 грн, мінімальна тарифікація 10 хвилин (а.с. 207-211 том 1).

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача, зокрема, витрати на правничу допомогу, докази щодо розміру яких будуть надані у порядку ст. 141 ЦПК України.

08 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки адвоката Ципліцького Д.О. надійшло клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 225,94 грн з доказами щодо таких витрат (а.с. 200-230 том 1).

З рахунку № 001129 від 16 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 підлягає до сплати до 21 вересня 2024 року 14 807,14 грн, з яких: за складання позовної заяви про стягнення заборгованості протягом 8 годин 8000,00 грн, за складання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 2 годин 2000,00 грн, разом 10 000,00 грн, а також судовий збір за подання позову у розмірі 2588,20 грн і банківська комісія 3,00 грн; судовий збір за подання позову у розмірі 1725,46 грн і банківська комісія 3,00 грн; судовий збір за подання апеляційної скарги 484,48 грн і банківська комісія 3,00 грн (а.с. 212-213 том 1).

З рахунку № 001189 від 02 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 підлягає до сплати до 07 квітня 2025 року 8010,00 грн, з яких: за складання заяви про проведення судового засідання без участі позивача та її представника та закриття підготовчого засідання протягом 0,34 години 340,00 грн; за участь у судовому засіданні 08 січня 2025 року протягом 1,5 годин 1500,00 грн; за участь у судовому засіданні 10 січня 2025 року протягом 1 години 1000,00 грн; за вивчення відзиву на позовну заяву та складання і подачу відповіді на відзив протягом 2 годин 2000,00 грн; за складання заяви про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та її представника протягом 0,17 години 170,00 грн; за участь у судовому засіданні 25 лютого 2025 року протягом 1 години 1000,00 грн; за участь у судовому засіданні 02 квітня 2025 року протягом 2 годин 2000,00 грн (а.с. 214-215 том 1).

Аналогічні послуги адвоката та їх вартість вказані в актах виконаних робіт № 001129 від 16 вересня 2024 року та № 001189 від 02 квітня 2025 року (а.с. 216-219 том 1).

Представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 сплачено за вказаними рахунками 16 вересня 2024 року 7000,00 грн, 22 вересня 2024 року 7807,14 грн та 02 квітня 2025 року 8010,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 220-224 том 1).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12 вересня 2024 року повернуто ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову у розмірі 2588,20 грн (а.с. 225-226 том 1).

11 квітня 2025 року від відповідача надійшло заперечення на клопотання про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, в якому він наголосив на недоведеності і неспівмірності таких витрат і просив відмовити у їх стягненні (а.с. 232-238 том 1).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Матеріалами справи дійсно підтверджується надання адвокатом Ципліцьким Д.О. позивачці ОСОБА_1 послуг з професійної правничої допомоги, а саме: складання позовної заяви, апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження, відповіді на відзив та заяв про розгляд справи без участі від 09 грудня 2024 року і 14 січня 2025 року, участі у судових засіданнях 08 січня 2025 року з 12:47 до 13:03, 10 січня 2025 року з 09:20 до 09:29, 25 лютого 2025 року з 09:07 до 09:19, 02 квітня 2025 року з 09:23 до 10:27, що підтверджується протоколами судових засідань.

При цьому, складені процесуальні документи не є значними за обсягом і складними з точки зору їх змісту. Подання відповіді на відзив і заяв про розгляд справи без участі є правом сторони, яке вона реалізує на власний розсуд, тож судові витрати на складання таких документів не є неминучими і покладення їх на відповідача суперечить принципу справедливості. Участь адвоката у судових засіданнях була не тривалою, отже покладення на відповідача витрат на послуги адвоката позивачки у розмірі загалом 5500,00 грн за чотири судові засідання, три з яких тривали близько 10 хвилин, не є співмірним витраченому адвокатом часу, а тривалість часу, витраченого ним на прибуття до суду, не зазначено і не доведено.

З урахуванням категорії справи (стягнення заборгованості), обсягу доказів, ціни позову, тривалості розгляду справи, колегія суддів вважає, що надання правничої допомоги не потребувало від професійного адвоката значних витрат часу і зусиль, та розмір витрат на правничу допомогу, вказаний у рахунках та актах приймання-передачі виконаних робіт, є завищеним, не співмірним обсягу і складності наданих послуг.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено, з урахуванням обсягу та складності наданих позивачці послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи, критерію реальності і необхідності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що з КЕВ м. Харкова на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, що відповідає принципам справедливості, співмірності та розумності судових витрат.

Крім того, включення до витрат на правничу допомогу витрат на оплату судового збору і комісій банку є безпідставним, оскільки судовий збір є окремим видом судових витрат, а комісія банку за сплату судового збору не відноситься до судових витрат, передбачених законом, тому не може бути предметом відшкодування за наслідками розгляду судової справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий збір за подачу позову до господарського суду у розмірі 2588,20 грн ОСОБА_1 ухвалою суду повернуто. Судовий збір за подачу позову у цій справі у розмірі 1725,46 грн стягнуто рішенням суду, яке в цій частині учасниками справи не оскаржується. Судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у розмірі 484,48 грн (а.с. 32 том 1) підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за результатом розгляду справи саме як судовий збір, а не у складі витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, твердження КЕВ м. Харкова про те, що судові витрати ОСОБА_1 виникли з вини самої позивачки, яка невчасно звернулась до нього з вимогами щодо оплати послуг, є безпідставними, оскільки стягнення витрат на професійну правничу допомогу є наслідком порушення відповідачем умов договору та в подальшому необхідності захисту порушених прав позивача у судовому порядку. Судові витрати покладаються на нього як відповідача у справі у зв`язку з задоволенням позову в силу прямої вказівки ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід змінити, зменшивши суму судових витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з КЕВ м. Харкова на користь ОСОБА_1 , з 18 530,48 грн до 9000,00 грн, а також стягнувши з КЕВ м. Харкова на користь ОСОБА_1 484,48 грн як судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року в частині стягнення судових витрат змінити.

Зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на користь ОСОБА_1 , з 18 530,48 грн до 9000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (, адреса: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 січня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина