ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/751/25 Номер провадження 22-ц/814/714/26Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Брайт-К" Кононова Ігоря Костянтиновича

на заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2025 року, ухвалене суддею Зіненко Ю.В.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ТОВ «Брайт-К» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1/3727927 від 21.09.2020 року у сумі 46397,93 грн., з яких 16503,62 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4419,69 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 25474,62 грн. заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 вересня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір № 1/3727927, за умовами якого останній надано кредит у сумі 31380 грн., строком на 60 місяців з 21 вересня 2020 року по 20 вересня 2025 року, зі сплатою процентної винагороди щомісячно в розмірі 11,00 % річних та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно у розмірі 2,30 % від суми кредиту.

Банк свої обов`язки за даним договором виконав належним чином. Відповідач, в порушення умов п. 1.1 та п. 2.2 кредитного договору не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів.

18 грудня 2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024.

Відповідно до Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 18 грудня 2024 року, 20 грудня 2024 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1/3727927 від 21.09.2020, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , тобто ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло прав кредитора до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

Позивач зазначає, що на дату відступлення (20.12.2024) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 40402,77 грн., яка складалась з: строкова заборгованості за тілом кредиту 6814,75 грн.; прострочена заборгованості за тілом кредиту 9688,87 грн.; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 30,90 грн.; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 2433,71 грн.; заборгованість за простроченими реструктуризованими процентами за користування кредитом 1008,10 грн.; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 721,74 грн.; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 16813,74 грн.; прострочена заборгованість за реструктуризованою комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2886,96 грн.

За період з 20 грудня 2024 по 26 червня 2025 року позивачем було нараховано: проценти за користування кредитом 942,98 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 5052,18 грн.

Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору № 1/3727927 від 21.09.2020 становить 46397,93 грн., з яких 16503,62 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4419,69 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 25474,62 грн. заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором № 1/3727927 від 21 вересня 2020 року в сумі 20923 гривні 31 копійка, з яких: 16503 гривень 62 копійки - заборгованість за тілом кредиту та 4419 гривень 69 копійок - заборгованість за процентами.

У частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» судовий збір у розмірі 1092 гривні 50 копійок.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд встановив наявність кредитних правовідносин, правомірність переходу права вимоги по кредитному договору до позивача та невиконання позичальником свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів, в зв`язку з чим стягнув заборгованість по тілу кредиту та відсотках згідно наданих розрахунків.

Разом з тим суд відмовив в стягненні комісії, оскільки встановив, що остання була встановлена за послуги банку, які повинні надаватися безоплатно, а відтак вимога в цій частині є безпідставною.

Не погодившись з вказаним рішенням суду його в апеляційному порядку в частині відмовлених позовних вимог оскаржив представник ТОВ "Фінансова компанія "Брайт-К" Кононов І.К., просив його у відповідній частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовної вимоги щодо стягненя комісії за обслуговування кредитної заборгованості, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що комісійна винагорода була узгоджена позичальником при укладанні кредитного договору з банком, була зрозумілою споживачу послуг та ґрунтувалась на положеннях Закону України «Про споживче кредитування», а отже підлягає стягненню в якості простроченої заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2025 року оскаржується лише в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, тому в іншій частині рішення місцевого суду апеляційним судом не переглядається щодо його законності та обґрунтованості.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір № 1/3727927 (а.с. 10).

Згідно умов Договору сума кредиту становить 31380,00 грн. зі строком кредитування 60 місяців з 21 вересня 2020 року по 20 вересня 2025 року включно, розмір процентної ставки 11,00 % річних, розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості 2,30 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору.

Також ОСОБА_1 підписала: Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет), яка є додатком до Договору; Паспорт споживчого кредиту; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Орієнтовний графік платежів по кредиту, ануїтет), яка є додатком до Паспорта споживчого кредиту (а.с. 11-12, 14-17).

Позивачем була надана платіжна інструкція № 33074404-1 від 21 вересня 2020 року згідно з якою ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 30000,00 грн. за договором № 1/3727927 від 21 вересня 2020 року (звор. а.с. 12). Крім того, було надано меморіальний ордер № 33074404-3 від 21 вересня 2020 року згідно з яким ОСОБА_1 сплатила на користь ТДВ СК АРКС ЛАЙФ страховий внесок в сумі 1380,00 грн. (а.с. 13). Вказані обставини також підтверджуються наданими виписками з рахунку ОСОБА_1 (а.с. 19-35).

18 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Брайт-К» та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги № 5-2024 згідно з яким АТ «Креді Агріколь Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 39-42).

Згідно Реєстру прав вимоги № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 5-2024 від 18 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Брайт-К» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 (порядковий № 302) за кредитним договором № 1/3727927 від 21 вересня 2020 року (а.с. 47-52).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/3727927 станом на 20 грудня 2024 року у відповідачки перед АТ «Креді Агріколь Банк» виникла заборгованість в сумі 40402,77 грн., яка складається зі: строкової заборгованості у сумі 6814,75 грн., простроченої заборгованості 9688,87 грн., нарахованих відсотків 34,90 грн., прострочених відсотків 2433,71 грн., комісії 721,74 грн., простроченої комісії 16813,74 грн., сума реструктуризації по простроченим відсоткам 1008,10 грн., сума реструктуризації по простроченій комісії 2886,96 грн. (а.с. 18).

18 березня 2025 року ТОВ «ФК «Брайт-К» направило повідомлення ОСОБА_1 про наявність простроченої заборгованості за кредитом, яким, зокрема було повідомлено відповідачку про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с. 36).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1/3727927, складеного позивачем, станом на 26 червня 2025 року ТОВ «ФК «Брайт-К» нараховано 942,98 грн. процентів та 5052,18 грн. комісії (звор. а.с. 18).

Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору № 1/3727927 від 21.09.2020 становить 46397,93 грн., з яких 16503,62 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4419,69 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 25474,62 грн. заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.

26 червня 2025 року ТОВ «ФК «Брайт-К» направило вимогу відповідачці про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії (а.с. 37).

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками у звязку з порушенням позичальником обов`язку по їх своєчасному поверненню. Одночасно суд визнав безпідставними вимоги кредитора про стягнення з боржника заборгованості по комісійній винагороді за обслуговування кредитної заборгованості (комісії).

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Відмовляючи у стягненні з відповідача коштів в сумі 25474,62 грн., нарахованих як щомісячна комісія за послуги банку, суд дійшов висновку, що за законом такі послуги банку повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

Згідно із ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (Постанова Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі № 204/8492/21 провадження №61-10602св22).

Пунктом 1.3.2 кредитного договору № 1/3727927 від 21 вересня 2020 року передбачено, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно становить 2,30 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Суд враховує, що надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

При цьому, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В свою чергу, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору.

За таких обставин, враховуючи, що пункт 1.3.2 кредитного договору № 1/3727927 від 21 вересня 2020 року, яким передбачено сплату відповідачем комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 25474,62 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк має право встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а відповідач не направляв ані до банку, ані до позивача, ані до суду звернення щодо нікчемності кредитного договору в цілому або окремих його положень зводяться до неправильного тлумачення позивачем норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому не дають підстав для скасування судового рішення.

При цьому, у випадку, якщо судом у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено нікчемність окремого пункту договору, яким передбачена комісія за обслуговування кредиту, суд може відмовити в задоволенні вимог про стягнення відповідної плати, що узгоджується з висновками Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).

Інших доводів, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність та обгрунтованість апеляційна скарга не містить, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містить посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Брайт-К" Кононова Ігоря Костянтиновича залишити без задоволення.

Заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук