30.01.2026 Справа № 756/132/26
Номер справи 756/132/26
Номер провадження 2-з/756/3/26
УХВАЛА

30 січня 2026 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Белоконна І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить: розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 16.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1526; застосувати наслідки розірвання договору, скасувати заборону на відчуження квартири, повернути ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Разом із позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0000).

В обгрунтування заяви зазначено, що на підставі договору довічного утримання від 16.08.2019 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1526, ОСОБА_1 , непрацездатна за станом здоров`я, передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_2 зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно згідно з умовами цього Договору.

Розділом 2 Договору передбачено, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно набувач має надавати відчужувану визначається у вигляді: 2.1.1 забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання в квартирі, 2.1.2 надання побутових послуг (прибирання квартири, прання білизни), 2.1.3 оплати комунальних послуг, електроенергії та послуг зв`язку, 2.1.4 щомісячно перераховувати на рахунок відчужувача суму 2000 грн.

За згодою сторін утримання визначається у вигляді: 2.2.1 придбання необхідних лікувальних засобів за рекомендаціями лікарів; 2.2.2 у випадку хвороби відчужувача організація соціального медичного догляду, забезпечення належного догляду за місцем перебування (проживання) відчужувача, забезпечення належного харчування (за спеціально визначеним лікарем режимом); 2.2.3 забезпечення належного догляду у разі перебування у лікарні; 2.2.4 забезпечення продуктами харчування, одягом, допомоги з приготування їжі. Догляду, особистою гігієною.

ОСОБА_2 фактично припинила виконання обов`язків за договором довічного утримання, зокрема не забезпечувала догляд, побутове утримання та матеріальну підтримку, а ОСОБА_1 є особою похилого віку, яка має обмежені можливості самостійного обслуговання, тому вимушена залучити сторонню спеціалізовану організацію для забезпечення належного догляду.

У зв`язку з неналежним виконанням договору довічного утримання ОСОБА_1 подано позовну заяву про розірвання договору довічного утримання.

Забезпечення позову мотивована тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Предметом позову ОСОБА_1 є розірвання договору довічного утримання, на підставі якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, суддя приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 247 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, до вирішення справи по суті, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0000), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 16.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1526.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.В. Белоконна