Провадження №2/592/569/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінфорс» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 444359-М від 09.11.2021 р. в розмірі 439000,00 грн., та витрати на оплату судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 09.11.2021 р. між ТОВ «Еквіфін Україна» було укладено кредитний договір № 444359-М, на умовах якого позивач надав кредит відповідачеві в сумі 20000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту позичальника НОМЕР_1 . Відповідач не виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість в розмірі 43900 грн. 00 коп., з яких: 20000,00 грн. - тіло кредиту та 23900,00 грн. - нараховані проценти. 12.01.2022 р. між ТОВ «Еквіфін Україна» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № , відповідно до якого ТОВ «Еквіфін Україна» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» права вимоги за кредитним договором № 444359-М стосовно ОСОБА_1 . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № від 12.01.2022 року, ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 43900,00 грн. ТОВ «Еквіфін Україна» повідомило позичальника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Фінфорс» шляхом направлення 12.01.2022 р. електронного листа на електронну адресу позичальника. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТОВ «Фінфорс» змушене звернутись до суду.

27.01.2026 р., через канцелярію суду від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я., надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу, передбаченого ст.ст.41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання первісними кредиторами умов договору, щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Сума заборгованості по відсотках, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до cт. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відповідно до кредитного Договру № 444359-М від 09.11.2021 року кредит надається строком на 30 днів, термін повернення кредиту - 08.12.2021 року. Просить суд у задоволені позовних вимог за позовною заявою, поданою ТОВ «Фінфорс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити повністю, провадження в справі - закрити.

01.02.2026 р. через канцелярію суду від позивача ТОВ «ФІНФОРС» надійшла відповідь на відзив представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я., в якій зазначено, що представником відповідача не надано жодних доказів, які б могли б підтвердити обставини викладені у відзиві на позовну заяву або спростувати викладені у позовній заяві факти, та просив суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінфорс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 444359-М від 09.11.2021 р. у повному обсязі.

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ТОВ «Фінфорс» - адвокат Лигін О.В. надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 , та її адвокат Зачепіло З.Я., у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідачки до суду надійшло клопотання, в якому вона просить суд у зв`язку із неможливістю бути присутньою на судовому засіданні, розглянути справу № 592/19586/25 за позовною заявою ТОВ «Фінфорс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, без участі відповідача та її представника за наявними в матеріалах справи документами, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.11.2021 р. між ТОВ «Еквіфін Україна», що в подальшому змінив назву на «Містер Кеш» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 444359-М.

Згідно з п. 2.6.1. Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 20000,00 грн.

Відповідно до п. 2.6.2. строк кредиту з 09.11.2021 р. по 08.12.2021 р. включно.

Згідно п. 2.6.4. за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,597% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п 6.4 Кредитного договору - у випадку застосування акційної процентної ставки, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за такою акційною процентною ставкою. Акційна процентна ставка діє виключно до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього Договору. У випадку оформлення продовження строку користування кредитом (за виключенням автопролонгації), до кредиту в подальшому застосовується стандартна процентна ставка.

Відповідно до п. 6.5 Кредитного договору - у випадку застосування автопролонгації строку дії Договору та, відповідно, продовження строку користування кредитом (далі автопролонгація), отриманого за акційною процентною ставкою, Позичальник сплачує проценти за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати за стандартною процентною ставкою. У такому випадку, нарахування процентів відбувається наступним чином: за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього Договору, проценти перераховуються як різниця між стандартною процентною ставкою та акційною процентною ставкою. Таке перерахування відбувається у перший день дії автопролонгації.

Пунктом 1.17. Кредитного договору встановлено, стандартна процентна ставка становить 1,99% за кожен день користування кредитним коштами. ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» надало кредит відповідачеві в сумі 20000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 .

У встановлений строк дії Кредитного договору відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим, керуючись умовами Кредитного договору та умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 09.11.2021 р., кредитний договір було автопролонговано на 20 днів.

Згідно з п. 5.7. Кредитного договору Сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом/неоформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом подовженим на наступних умовах: 5.7.1 строк автопролонгації Договору та продовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту (або новою запланованою датою повернення кредиту у випадку оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно; 5.7.2. в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2,99%.

Відповідно до п. 5.8 Сторони погодили, що угода на автопролонгацію Договору підписується Позичальником одночасно з підписанням цього Договору.

Автопролонгація строку дії кредитного договору - це відкладальна обставина в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитного договору.

У встановлений додатковою угодою на автопролонгацію строк нової узгодженої дати повернення кредиту 28.12.2021 р. відповідачка не виконала свої боргові зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідачки виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі: 20000,00 грн. - тіло кредиту та 23900,00 грн. - нараховані проценти.

12.01.2022 р. між ТОВ «Еквіфін Україна» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № , відповідно до якого ТОВ «Еквіфін Україна» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» права вимоги за кредитним договором № 444359-М стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № від 12.01.2022 року, ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 43900,00 грн.

ТОВ «Еквіфін Україна» повідомило позичальника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Фінфорс» шляхом направлення 12.01.2022 р. електронного листа на електронну адресу позичальника.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Еквіфін Україна», укладено договір про надання споживчого кредиту та додаткову угоду до Договору кредиту. Даний договір та додаткова угода був підписані ОСОБА_1 , електронним підписом.

В суду не має сумніву, що саме ОСОБА_1 , отримала позику. ОСОБА_1 , взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорах строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернула.

Доводи представника відповідача про ще сума, яку просить стягнути ТОВ «Фінфорс», а саме заборгованість за процентами в розмірі 23900 грн., не містить ніякого правового, належного підґрунтя, оскільки нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, спростовані судом, оскільки відповідно до графіку платежів, встановленого додатковою угодою до Кредитного договору № 444359-М від 09.11.2021 р., яка підписана електронним підписом відповідача ОСОБА_1 , узгоджена дата повернення кредиту 28.12.2021 р. та встановлені проценти за користування кредитом в розмірі 23900,00 грн.

12.01.2022 р. ТОВ «Еквіфін Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінфорс» (фактор) уклали Договір факторингу № , згідно якого Клієнт відступив право вимоги Фактору до боржників відповідно до Реєстру прав вимог.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 444359-М від 09.11.2021 року ОСОБА_1 , має заборгованість у розмірі 43900 грн. 00 коп., з яких: 20000 грн. 00 коп. - тіло кредиту та 23900 грн. 00 коп. - нараховані проценти.

Тобто, позивач правомірно набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 444359-М від 09.11.2021 року, а загальну суму - 43900 грн. 00 коп.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що зі встановлених фактичних обставин у справі вбачається та є доведеною, наявність заборгованості у відповідача ОСОБА_1 , перед позивачем у сумі 43900 грн. 00 коп. за кредитним договором № 444359-М від 09.11.2021 року, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 546, 549, 551, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» аборгованість за кредитним договором № 444359-М від 09.11.2021 р. в розмірі 43900,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Андрій АЛФЬОРОВ