РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/11668/25

провадження № 2/521/693/26

21 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Михайлюка O.A.,

при секретарі Тарасюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не виконує зобов`язання за кредитним договором №321-0131003/ФКІП-08 від 21 травня 2008 року в сумі 223189,56 гривень (борг та судовий збір), які встановлені рішенням суду у справі №1522/18783/12, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчасно не виконали зобов`язання за кредитним договором №426-0131003/ФКІП-08, які встановлені рішенням суду у справі №1522/18299/12, а кредитор має право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат від суми боргу.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) інфляційні втрати за Кредитним договором № 321-0131003/ФКІП-08 від 21 травня 2008 року за період з 12.03.2017 до 24.02.2022 в сумі 114195 (сто чотирнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 42 (сорок дві) копійки та 3% (три проценти) річних від простроченої суми за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 в сумі 33184 (тридцять три тисячі сто вісімдесят чотири) гривні 93 (дев`яносто три) копійки; стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) інфляційні втрати за Кредитним договором № 426-0131003/ФКІП-08 від 27 червня 2008 року за період з 12.03.2017 до 10.04.2021 в сумі 54355 (п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок та 3% (три проценти) річних від простроченої суми за період з 12.03.2017 по 09.04.2021 в сумі 17094 (сімнадцять тисяч дев`яносто чотири) гривні 45 (сорок п`ять) копійок; розподілити між відповідачами понесені позивачем судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, її представник подала до суду відзив на позов та заяву, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви, справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.05.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №321-0131003/ФКІП-08, відповідно до якого банк надав позичальниці кредитні кошти у розмірі 171700,0 гривень з розрахунку 17,50% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 21 травня 2008 року по 20 травня 2023 року на споживчі потреби.

За договором про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «ДЕЛЬТА БАНК», останній набув права вимоги по кредитному договору № 321-0131003/ФКІП-08 від 21.05.2008 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2012 року по справі № 1522/18783/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість за кредитним договором № 321-0131003/ФКІП-08 від 21 травня 2008 року в сумі 224902 гривень 47 копійок та судові витрати в сумі 2249 гривень 02 копійки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року видано дублікат виконавчого листа на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2012 року у цивільній справі № 1522/18783/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2012 року у цивільній справі № 1522/18783/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

27 квітня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси видано дублікат виконавчого листа.

21 червня 2019 року постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кулікова Ігоря Олеговича ВП № 59390163 відкрито виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси по справі № 1522/18783/12.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» за дублікатом виконавчого листа, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.10.2012 року у справі №1522/18783/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Також ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 09.10.2012 по цивільній справі № 1522/18783/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.09.2022 по цивільній справі № 1522/18783/12 (номер провадження: 22-ц/813/1274/22), заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2012 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором змінено, зменшено суму стягнення заборгованості до 220979 гривень 77 копійок та зменшено суму судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції до 2209 гривень 79 копійок.

На виконання постанови апеляційного суду видано 14.01.2025 виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання до приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича, виконавче провадження відкрито.

27.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №426-0131003/ФКІП-08, відповідно до якого позичальниця отримала кредит у сумі 104623 гривень, строком до 26.06.2033, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки №426- 0131003/ФПОР-08 від 27.06.2008 року, згідно якого він прийняв на себе зобов`язання відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_2 , які виникають з умов вказаного договору

ТОВ «Український промисловий банк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитним договором №426-0131003/ФКІП-08 від 27.06.2008 року, згідно до договору про передачу активів від 30.06.2010 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2012 року по справі № 1522/18299/12 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість за кредитним договором № 426-0131003/ФКІП-08 від 27 червня 2008 року в сумі 139721 гривень 04 копійок та судові витрати в сумі 1397 гривень 21 копійка.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 року замінено стягувача (сторону у виконавчому документі, у виконавчому провадженні) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа 1522/18299/12, виданого Приморським районним судом м. Одеси на його правонаступника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.07.2020 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №426-0131003/ФКІП-08 від 27 червня 2008 р. у розмірі 138 296,30, що складається з заборгованості по кредиту - 98 345,68 гривень, заборгованості по відсоткам - 39 950,62 гривень. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму судового збору у розмірі 1 382,96 гривень. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Рішення набрало законної сили.

15.09.2020 року Приморським районним судом м. Одеси на виконання постанови Одеського апеляційного суду видано чотири виконавчі листи на кожного боржника окремо та на стягнення основного боргу і судового збору окремо з кожного боржника.

23.09.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. відкрито виконавче провадження № 63121912 по виконанню виконавчого листа № 1522/18299/12, виданого 15.09.2020 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по кредиту у розмірі 138296,30 грн.

23.09.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. відкрито виконавче провадження № 63121219 по виконанню виконавчого листа № 1522/18299/12, виданого 15.09.2020 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1382,96 грн.

23.09.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. виконавчі провадження № 63121912 та № 63121219 об`єднані в зведене виконавче провадження № 63123052.

15.04.2021 року постановою приватного виконавця закінчено виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконанням згідно квитанції № 1-11К від 10.04.2021, відповідно до якої боржником ОСОБА_2 сплачено заборгованість.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі № 805/5043/15-а (провадження № К/9901/10357/18) зазначено наступне: «невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили».

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 не здійснено жодних дій для погашення заборгованості за Кредитним договором №321-0131003/ФКІП-08 та не виконано рішення у цивільній справі № 1522/18783/12; рішення суду у справі №1522/18299/12 виконано 15.04.2021 року, примусове виконання рішення суду тривало більше аніж 8 років.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (постанова Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року по справі №373/2054/16-ц).

Нарахування 3% річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц дійшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позивачем надано суду розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних, відповідно до якого нарахування фінансових санкцій до початку введення карантину здійснювалось в межах строку позовної давності - 3 роки, тобто з 12.03.2017 року, однак з продовженням строку позовної давності через введення карантину, нарахування тривало до 23.02.2022 року до введення воєнного стану.

Відповідно до наданого розрахунку інфляційні втрати за Кредитним договором № 321-0131003/ФКІП-08 від 21 травня 2008 року за період з 12.03.2017 до 24.02.2022 складають 114195 (сто чотирнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 42 (сорок дві) копійки та 3% (три проценти) річних від простроченої суми за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 - 33184 (тридцять три тисячі сто вісімдесят чотири) гривні 93 (дев`яносто три) копійки.

Інфляційні втрати за Кредитним договором № 426-0131003/ФКІП-08 від 27 червня 2008 року за період з 12.03.2017 до 10.04.2021 складають 54355 (п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок та 3% (три проценти) річних від простроченої суми за період з 12.03.2017 по 09.04.2021 - 17094 (сімнадцять тисяч дев`яносто чотири) гривні 45 (сорок п`ять) копійок.

Наданий позивачем розрахунок суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки, що підтверджується квитанцією №6743-3653-3587-1270 від 07.07.2025 року.

Оскільки позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 261, 267, 526, 598, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76, 77, 89, 141, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) інфляційні втрати за Кредитним договором № 321-0131003/ФКІП-08 від 21 травня 2008 року за період з 12.03.2017 до 24.02.2022 в сумі 114195 (сто чотирнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 42 (сорок дві) копійки та 3% (три проценти) річних від простроченої суми за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 в сумі 33184 (тридцять три тисячі сто вісімдесят чотири) гривні 93 (дев`яносто три) копійки;

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) інфляційні втрати за Кредитним договором № 426-0131003/ФКІП-08 від 27 червня 2008 року за період з 12.03.2017 до 10.04.2021 в сумі 54355 (п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок та 3% (три проценти) річних від простроченої суми за період з 12.03.2017 по 09.04.2021 в сумі 17094 (сімнадцять тисяч дев`яносто чотири) гривні 45 (сорок п`ять) копійок.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки в рахунок сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

21.01.26