УХВАЛА

Справа № 495/5950/25

Номер провадження 2/495/71/2026

02 лютого 2026 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалова А.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до громадянина Молдови ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнення аліментів.

Позивачкою зазначено, що відповідач є громадянином Молдови.

Визначення поняття «іноземний елемент» надано в п. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», а саме іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: а) хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; б) об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; в) юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Джерела правового регулювання участі іноземного елемента у цивільному процесі України поділяються на дві групи: національне законодавство та міжнародні договори, в яких бере участь Україна.

Частиною національного законодавства України є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 9 Конституції України).

Чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства (частина першастатті 19 Закону України "Про міжнародні договори України").

До міжнародних угод, якими врегульовано правила міжнародного цивільного процесу, належать двосторонні та багатосторонні договори, підписані Україною, та угоди колишнього СРСР, які зберігають юридичну силу для України.

Відповідно достатті 9 Конституції України, частиною національного законодавства України є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На сьогодні діє Договір між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (Договір ратифіковано Законом N 238/94-ВР від 10.11.94).

Відповідно до статті 28 вказаного Договору в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов`язках батьків застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

Враховуючи, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянами України, для вирішення спору підлягає застосуванню законодавство України.

При вивченні матеріалів позову встановлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Позовна заява щодо змісту та форми повинна відповідати вимогам ст.175 ЦПК України та містити дані, передбачені ч.3 вказаної статті, а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або їх належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Частиною 5 статті 95 ЦПК України визначено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак всупереч вказаним вимогам позивачем не зазначено ідентифікаціний номер відповідача та його зареєстроване місце проживання, не зазначено даних щодо наявності/відсутності електронного кабінету у сторін, не вказано місцезнаходження оригіналів долучених копій письмових документів, копії документів для сторін не завірені взагалі, копії документів для суду датовані 27.03.2025 та завірені невстановленою особою.

Також звертаю увагу на наступне.

Частиною першою статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Підсудність справ за вибором позивача визначена ст. 28 ЦПК України.

З огляду на те, що предметом спору, окрім позбавлення батьківських прав, є стягнення аліментів, підсудність справи є альтернативною: позов може бути подано за зареєстрованим місцем проживання позивачки або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача. Якщо ж місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме, позов може бути пред`явлений за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної підсудності Болградського районного суду Одеської області.

Приписами ч. 9, 10 вищевказаної статті визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Позивачкою у позовній заяві зазначено як останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 адресу по АДРЕСА_2 , при цьому зазначено, що з 2018 року вона з колишнім чоловіком не спілкувалась, його місцезнаходження їй не відоме.

На підтвердження позивачкою додано неналежно завірену копію довідки №45 виданої 27.02.2025 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ву тому, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин республіки Молдова, у перівод з 28.11.2017 по 31.12.2018 дійсно фактично проживав за адресою по АДРЕСА_2 .

Водночас суд звертає увагу на те, що згідно долучених копій свідоцтв про народження дітей двоє з трьох дітей, на утримання яких позивачка просить стягнути аліменти та щодо яких просить позбавити відповідача батьківських прав народились після 2018 року:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Старший син ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто у період, який позивачка зазначає як такий, у якому вона перестала спілкуватись з відповідачем.

Усі три актові записи про народження вказаних дітей виконані Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Окрім того позивачкою, хоча і зазначено, що позов подано до колишнього чоловіка, не долучено копій свідоцтва про її одруження з відповідачем та про розірвання з ним шлюбу, не долучено копій документів, що посвідчують особу ОСОБА_7 , тощо.

На виконання вимог ст.187 ЦПК України до відкриття провадження у справі судом вживались заходи із встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача або останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача.

Згідно відповіді ВОМІРМП УПРЕ ГУДМС в Одеській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим та знятим з реєстрації не значиться.

Згідно відповіді Старокозацької сільської ради від 09.01.2026, наданої на запит суду, в картотеці реєстраційного обліку щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані відсутні.

Наведене суперечить інформації, вказаній у копії довідки, долученій до матеріалів позову.

Отже, для визначення підсудності справи має значення зареєстроване (останнє відоме зареєстроване) місце проживання фізичної особи - відповідача, а вказана у позові адреса проживання відповідача не підтверджена будь якими належними та допустимими доказами як зареєстроване його місце проживання або місцезнаходження майна відповідача чи останнє відоме зареєстроване його місце проживання або перебування чи постійне його заняття (робота), тому суд дійшов висновку, що позивач не надав суду вищевказані відомості у зв`язку з чим, позовна заява не відповідає п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення вищезазначених недоліків, а саме надати суду належним чином засвідчені копії документів, що додаються до позовної заяви із зазначенням інформації щодо місцезнаходження оригіналів документів, а також відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін, долучити докази щодо останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача; копії свідоцтв про одруження сторін та про розірвання ними шлюбу; копії документу, що встановлює особу відповідача (за наявності).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.175,177,185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків 10 (десть) днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Анна ТОПАЛОВА