УХВАЛА

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 947/3080/25

провадження № 61-9873ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС

по роботі з великими платниками податків на рішення Київського районного

суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного

суду від 26 червня 2025 року у справі за заявою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний»,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2025 року Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків за допомогою підсистеми «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси

від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 26 червня 2025 року, повний текст якої складено 30 липня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Заявнику необхідно було подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу

(далі - ЦПК) України, надати докази направлення скарги учасникам справи та документ, що підтверджує сплату судового збору.

Роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог зазначеної ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню.

22 грудня 2025 року Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків у підсистемі «Електронний суд» сформувало заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучено, зокрема, докази її надсилання іншим учасникам справи, та документ, щопідтверджує сплату судового збору.

Вимоги ухвали Верховного Суду від 20 серпня 2025 року заявник виконав частково, оскільки не надав виправленої касаційної скарги, оформленоїу відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та доказів її надсилання учасникам справи.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, в ухвалі 20 серпня 2025 року суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, оскільки, визначаючи підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 3 частини другої

статті 389 ЦПК України, заявник не зазначив, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, та не обґрунтував необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідної норми права.

Верховний Суд в зазначеній ухвалі роз`яснив заявнику спосіб та порядок обґрунтування підстав касаційного оскарження, що останній проігнорував та не надав виправленої касаційної скарги і доказів її надсилання іншим учасникам справи.

Пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня

1997 року).

Оскільки заявникомнедоліки касаційної скарги усунено частково,а саме не надано виправленої касаційної скарги, оформленої у відповідності до вимог

статті 392 ЦПК України, і доказів надсилання виправленої касаційної скарги іншим учасникам справи, вказане свідчить про невиконання вимог ухвали, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського районного суду м. Одеси

від 25 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня

2025 року вважати неподаною і повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко