Номер провадження: 22-ц/813/1769/26
Справа № 947/4856/25
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого: Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2025 року у складі судді Куриленко О.М.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит Капітал») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором в розмірі 36750 гривень та судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 03.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №121330, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Відповідач зі свого боку не виконав умов договору.

21.06.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №21062024, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1213306 від 03.01.2024.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Відповідач ОСОБА_1 заперечнь, пояснень чи відзиву на позовну заяву не надав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №1213306 від 03.01.2024 у сумі 36750,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.10.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18.03.2025 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд хоча і сказав, що Товариство надало кредит, однак не зазначає, яким чином надано цей кредит (готівкою або ж на розрахунковий рахунок) та який документ підтверджує фактичне надання коштів. Суд також не зазначив, яка процентна ставка застосована за укладеним договором, а також коли відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти. Судом також не було з`ясовано чи мав позивач на момент укладення договору та надання коштів у якості кредиту статус фінансової установи, а також чи мав позивач відповідну ліцензію на надання фінансових послуг, а саме надання кредитів. Не зазначено судом і на підставі якого доказу, суд дійшов висновку про отримання відповідачем кредиту у сумі 7000,00 грн., а також дату та спосіб у який відповідачу були надані ці кошти. Визначаючи суму заборгованості за відсотками - 29750 грн., суд не вказав, за який період нараховано проценти за користування кредитними коштами, а також не визначив процентну ставку за користування кредитними коштами. Оскільки судом не визначено, яка процентна ставка була передбачена договором та підлягала застосуванню при здійсненні розрахунку заборгованості, що унеможливлює проведення розрахунку заборгованості за відсотками. Вказане свідчить про необґрунтованість та не вмотивованість прийнятого заочного рішення суду, яке суперечить вимогам ст. 264, 265 ЦПК України.

Доводи скарги також мотивовані тим, що судом були порушені норми процесуального права. Так, встановлюючи, що 03.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, суд не врахував положення Закону України «Про споживче кредитування», які регулюють дані правовідносини, а саме ч.4 ст.8 та ст.5 зазначеного Закону. Також згідно мотивувальної частини оскаржуваного рішення, ухвалою судді від 19.02.2025 провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін на 19.03.2025 на 11.00 год. При цьому, оскаржуване заочне рішення винесене на день раніше 18.03.2025, що унеможливлювало участь відповідача у судовому засіданні.

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України).

3. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Встановлено, що 03.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №121330, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.

21.06.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №21062024. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1213306 від 03.01.2024.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить: 36750 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень та заборгованості за відсотками 29750 гривень.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були, передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК У країни передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Встановлено, що 31.01.2024 ТОВ «Селфі Кредит» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит у розмірі 7000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. ОСОБА_1 підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) Р060 (а.с. 14-17).

Отже ТОВ «Селфі Кредит» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Селфі Кредит» перерахувало грошові кошти (7000 грн) на картковий рахунок ОСОБА_1 , про що свідчить Лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек» №0 від 03.01.2024 (а.с. 19 зворот).

На підтвердження укладення кредитного договору, позивачем долучено копію:

-паспорт споживчого кредиту (а.с. 12 зворот- 13 зворот);

-договір № 1213306 від 03.01.2024 (а.с. 14-17);

-додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту (а.с. 17 зворот-18);

-довідка про ідентифікацію (а.с. 18 зворот);

-лист ТОВ «Пейтек» (а.с. 19 зворот);

-розрахунок заборгованості (а.с. 20-23);

-договір факторингу (а.с. 23 зворот 28);

-витяг з реєстру боржників до Договру (а.с 28 зворот).

ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти в установлений кредитним договором строк кредитування (28.12.2024), а тому ТОВ «Селфі Кредит» обґрунтовано нарахувало заборгованість на цю дату.

На підставі договору факторингу ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Водночас на момент переходу цього права до Товариства, ОСОБА_1 не повернув кредит і не сплатив проценти.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути вищевказану заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не зазначив у рішенні спосіб надання кредитних коштів, конкретний документ, яким підтверджується факт їх надання, процентну ставку, строк повернення кредиту та період нарахування процентів, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду першої інстанції було подано кредитний договір, розрахунок заборгованості, а також інші докази, які в сукупності підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору, надання відповідачу грошових коштів у розмірі 7000 грн. та виникнення заборгованості за основною сумою боргу і процентами.

Суд першої інстанції, оцінюючи подані докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що суд не зазначив у рішенні конкретну процентну ставку та період нарахування процентів, не свідчить про відсутність таких умов у кредитному договорі. Зазначені умови прямо передбачені договором, який був предметом дослідження суду першої інстанції, а розрахунок заборгованості здійснений позивачем відповідно до його умов. Власного контррозрахунку відповідачем до суду не надано.

Твердження ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з неврахуванням положень ч. 4 ст. 8 та ст. 5 Закону України «Про споживче кредитування» є необґрунтованими, оскільки відповідач не заявляв у суді першої інстанції заперечень щодо дотримання вимог Закону України «Про споживче кредитування», не ставив питання про визнання договору недійсним чи окремих його умов такими, що не відповідають вимогам закону, та не надав доказів порушення своїх прав як споживача. За таких обставин відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Безпідставними є і доводи скарги про ухвалення заочного рішення раніше призначеної дати судового засідання, оскільки ухвалою суду від 19.02.2025 провадження у справі відкрито та розгляд призначено на 18.03.2025, про що сторони були належним чином повідомлені. Зазначення у мотивувальній частині рішення дати 19.03.2025 є технічною опискою, при цьому саме ухвала про відкриття провадження, а не мотивувальна частина рішення, є процесуальним актом, яким визначається дата, час і місце судового розгляду.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості по кредитному договору з відповідача на користь позивача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе