Справа № 545/4391/25
Провадження № 2/545/668/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря Гаврися В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КоллектЦентр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.09.2018 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладений договір №014/1047/82/0297384, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 44365,57 грн, строком на 48 місяців, з фіксованою процентною ставкою 49,9% річних. На підставі договору факторингу №114/2-19-F, укладеного 20.09.2019 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №014/1047/82/0297384від 21.09.2018.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги №29-11/2022 від 29.11.2022, в тому числі за договором надання споживчого кредиту №014/1047/82/0297384 від 21.09.2018.

Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договорами, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 178192,38 грн, з яких 43072,90 грн заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) 72359,56 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 60181,45 грн заборгованість за нарахованими процентами по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 2578,47 грн заборгованість за пенею та/або штрафами.

Просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитнимдоговором №014/1047/82/0297384від 21.09.2018в розмірі 178192,38 грн, з яких 43072,90 грн заборгованість за основнимзобов`язанням ( за тілом кредиту) 72359,56 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 60181,45 грн заборгованість за нарахованими процентами по дату виготовленнярозрахункузаборгованості, 2578,47 грн заборгованість за пенею та/або штрафами, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40грн та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн.

Відповідач відзив на позов не надав.

У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, щодо винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8ст. 128 ЦПК Українивважається таким, що повідомлений належним чином.

За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи.

Встановлено, що 21.09.2018 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладений договір №014/1047/82/0297384, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 44365,57 грн, строком на 48 місяців, з фіксованою процентною ставкою 49,9% річних. На підставі договору факторингу №114/2-19-F, укладеного 20.09.2019 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №014/1047/82/0297384 від 21.09.2018.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги №29-11/2022 від 29.11.2022, в тому числі за договором надання споживчого кредиту №014/1047/82/0297384 від 21.09.2018.

Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договорами, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 178192,38 грн, з яких 43072,90 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 72359,56 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 60181,45 грн заборгованість за нарахованими процентами по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 2578,47 грн заборгованість за пенею та/або штрафами.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначеніЗаконом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимогзаконів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12ст.11 Закону України «Про електронну комерцію`є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Отже, факт укладення договорів про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитних договорів належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором№014/1047/82/0297384 від 21.09.2018 за відповідачем рахується заборгованість по основній сумі кредиту 178192,38 грн, з яких 43072,90 грн заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) 72359,56 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 60181,45 грн заборгованість за нарахованими процентами по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 2578,47 грн заборгованість за пенею та/або штрафами, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40грн та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн

У відповідності дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1ст.527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1ст.530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК Українивизначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже у відповідача виникли заборгованості у вказаному розмірі перед кредитором АТ «Райффайзен Банк».

Відповідно дост.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 178192,38грн, з яких 43072,90 грн заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) 72359,56 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 60181,45 грн заборгованість за нарахованими процентами по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 2578,47 грн заборгованість за пенею та/або штрафами.

Судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно доч.ч.1,2ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно зч.ч.1,2ст.37ЦПК Українивитрати,пов`язані зправничою допомогоюадвоката,несуть сторони,крім випадківнадання правничоїдопомоги зарахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що включає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22.

Разом з тим, суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у справі №910/2158/23.

Враховуючи особливості предмета спору, ціну позову 33589,95 гривень, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, яка є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у витягу з акту про надання юридичної допомоги, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за кредитним договором №014/1047/82/0297384 від 21.09.2018 у розмірі 178 192,38 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та витрат на правничу допомогу 2000 грн., а всього 182 614,78 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня йогопроголошенняшляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк