Справа № 587/5622/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким , що не підлягає виконавцю.

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Бірченка Ю.В. від 16.10.2025, реєстровий № 2099 (зареєстровано в реєстрі за № 3600) про стягнення з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 500 000,00 грн., а також стягнути судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача у письмовій заяві просив справу слухати без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, направила письмову заяву в якій позовні вимоги визнала повністю.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

В суді встановлено, що 20.08.2021 ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір про участь у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.п.2.1 п. Договору позивач мав перераховувати аліменти на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 за наступними реквізитами: установа банку «АТ КБ «Приватбанк» МФО банку: 305299, IBAN: НОМЕР_1 , валюта: гривня, рнокпп отримувача: НОМЕР_2 . В подальшому, сторони в усній формі домовились про перерахування коштів на картковий рахунок.

Пунктом 6 Договору передбачено, що відповідно до приписів ч.2 ст.189 Сімейного кодексу України у рані невиконання батьком своїх обов`язків за цим договором, аліменти можуть стягуватись з батька на підcтаві виконавчого напису нотаріуса.

16.10.2025 приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Бірченком Ю.В. за заявою ОСОБА_2 був вчинений виконавчий напис з реєстровим номером 2099 (зареєстровано в реєстрі за № 3600), на підставі якого з мене стягувались грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5.

Відповідно до п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р.№ 1172 , за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача чи відповідача первинні бухгалтерські документи щодо сплати аліментів, (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду коли дізнався про вчинені відносно нього виконавчі написи нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

- оригінал нотаріально посвідченої угоди;

- документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 суд вважає позовні вимоги обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис нотаріуса такими, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, ст.ст 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Бірченка Ю.В. від 16.10.2025, реєстровий № 2099 (зареєстровано в реєстрі за № 3600) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 000,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко