"03" лютого 2026 р. Справа № 363/3668/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., вирішуючи питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за позовною заявою ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява, в якій представник ТОВ «ФК «ЕЙС» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

Так, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19.11.2025 року задоволено позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії за №794804675 від 27.03.2023 року у загальному розмірі 105 124,40 грн. та судові витрати.

01.12.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 02.12.2025 року вказану заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

При цьому копію вказаної ухвали суду 02.12.2025 року надіслано на поштову та електронну адресу відповідачки зазначені нею у заяві, направлено до особистого кабінету в підсистемі «Електронний Суд», а також надіслано для оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Крім цього, уся інформація щодо цього судового провадження міститься на сайті «Судова влада України».

Як вбачається із довідки про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Ухвала» від 02.12.2025 року по справі за №363/3668/25 надіслано одержувачу ОСОБА_1 до електронного кабінету та електронної скриньки. Документ доставлено до електронного кабінету 03.12.2025 року о 04:14:51 та до електронної скриньки 02.12.2025 року о 16:40:52. Крім того, згідно трекінгу АТ «Укрпошта», поштова кореспонденція, яка надіслана заявниці на зазначену у заяві адресу не отримана нею.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом за №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Водночас, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Станом на 03.02.2026 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 02.12.2025 року ОСОБА_1 не усунені.

Згідно з ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В силу вимог ч. 1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року за № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод шляхом застосування юридичних способів (прийомів)», визначаючи таку практику допустимою.

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року за №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства. Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судового процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі „Дія 97 проти України від 21.10.2010 року).

Суд наголошує, що у даному випадку повернення заяви не є надмірним формалізмом та обмеженням доступу до правосуддя, а є проявом забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

На підставі зазначеного, заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню.

Керуючись статтями 185, 285, 286, ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ЗаявуОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за позовною заявою ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною та повернути заявниці.

Роз`яснити заявниці, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Дьоміна