Справа № 522/1147/26-Е
Провадження 2-з/522/96/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.01.2026 р. через систему «Електронний суд» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, відповідно якої визначив наступних осіб, які можуть отримати статус учасників справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, яка зареєстрована канцелярією суду 29.01.2026 року та передана судді 30.01.2026 року.

З відповіді ЄДДР № 2300888 від 03.02.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно відповіді № 2300907 від 03.02.2026 року з Єдиної інформації системи соціальної сфери, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований довідкою внутрішньо-переміщеної особи № 5105-, виданою 26.12.2023, згідно якої фактичним місцем перебування заявника є: АДРЕСА_2 .

Судом вбачається, що місце виконання виконавчого напису, знаходиться на території Приморського району м. Одеси, тобто заява підлягає розгляду в Приморському районному суді м. Одеси.

Відповідно до вимог заяви, представник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису виданого 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 19416 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 24100,02 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що 13.01.2026 року на адресу роботодавця заявника надійшла постанова Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису з позивача у примусовому порядку здійснюється відрахування із заробітної плати.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження в системі АСВП заявником було встановлено, що виконавче провадження № 63270136 не містить заяви відповідача та відповідного нотаріального напису нотаріуса, який вчинений 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстровано в реєстрі за № 19416.

Отже, як вбачається із викладеного в рамках ВП № 63270136 приватним виконавцем активно вчиняться виконавчі дії, які спрямовані на виконання виконавчого напису № 19416 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 24100,02 грн, з яким заявник не згодний, вважає його таким, що прийнятий із порушенням норм діючого законодавства, а тому підлягає визнанню його таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, оскільки на сьогоднішній день виконавчий напис приватного нотаріуса про стягнення заборгованості є чинним, перебуває на примусовому виконанні та може бути примусово виконаний до моменту винесення рішення суду, є всі підстави вважати, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Наведене свідчить, що законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Таким чином, виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та є співмірним з негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цього заходу забезпечення позову, а тому, на переконання суду, доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів є обгрунтованими з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності збалансованості інтересів сторін та наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

При цьому, суд звертає увагу, що на стадії вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, судом не надається правова оцінка оскаржуваному виконавчому напису, оскільки ці обставини є предметом даного спору та не можуть бути покладені в основу ухвали про забезпечення позову. При цьому, вжиття такого заходу, як зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису направлено виключно на забезпечення збалансованості інтересів сторін у межах розгляду справи.

Керуючись ст.ст.151,153,260,261,353,354ЦПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом

Станіславовичем зареєстрованого в реєстрі за № 19416 від 21.08.2020р., за виконавчим провадженням № 63270136 яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною.

При цьому суд роз`ясняє, що згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів. У разі не здійснення заявником таких процесуальних дій, будуть підстави для скасування заходів забезпечення позову згідно ч. 13 ст. 158 ЦПК України.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи

Суддя А.В. Науменко

03.02.26