КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

представника позивача Середницької-Короп С.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Середницькою-Короп Софією Юріївною, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галаган Оксана Валеріївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, згідно з яким просив: визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тримісячний термін з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , яка за своє життя склала заповіт від 08.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Шпитковського С.В.. зареєстрований у реєстрі за № 3652, згідно з яким заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на щоза законом матиме право.

При цьому, у власності ОСОБА_2 перебував гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБУ "Старт-4" площею 19,40 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 (на сьогодні - Святошинський район) м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про право власності на гараж боксовий, виданий Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 09.02.1998 серії НОМЕР_2 .

Так, реалізуючи своє право на прийняття спадщини, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галаган О.В. Інших спадкоємців, які б заявляли права щодо даного майна, не має.

У свою чергу, 12.05.2025 приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №74055384 та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.05.2025 за вих. № 32/02-31, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гаражний бокс НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі (Святошинський район) "Старт-4" в м. Києві з підстав пропуску встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач вказував, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, у зв'язку з поважними причинами, а саме через перебування на військовій служб за контрактом осіб офіцерського складу у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2025 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 70-73).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що через специфіку його військової служби (перебування в постійному стресі, ненормований робочий час, бойові чергування, постійні періодичні відрядження) він не міг у визначений законом строк звернутися до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини, що є поважною причиною, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дый.

При цьому, зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що місце проходження військової служби від місця знаходження спадкового майна на відстані 500 км, а через постійні обстріли по території України, в тому числі прифронтові міста, логістичне переміщення ускладнюється.

За вказаних обставин, вважає, що визнання неповажними причинами пропуску строку для прийняття спадщини військовослужбовцю нівелюється з проходженням служби, місцем розташування та складними умовами праці, а також призводить до відсутності правової визначеності останнього, розуміння захисту з боку держави (а.с. 77-83).

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 19.07.2018 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 02.10.2024 року.

Відповідно до наявної копії заповіту, ОСОБА_2 08.12.2012 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з копією свідоцтва про право власності на гараж багатобоксовий від 09.02.1998 року, ОСОБА_2 на праві власності належить гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Старт-4», площею 19,40 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Службова.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галаган О.В. від 12.05.2025 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємець у встановлений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та на момент смерті спадкодавця не був зареєстрований за адресою померлої.

Так, згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі №626/274/22.

Також, згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 (провадження №14-50цс24), поважними вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які перешкоджають своєчасному зверненню до нотаріуса. Перебування на військовій службі за мобілізацією, особливо в умовах воєнного стану, визнається такою причиною, оскільки обмежує свободу дій та можливості реалізації цивільних прав.

Відмовляючи у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності причин, які б унеможливлювали його своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, зокрема направлення її поштовим зв`язком, а надана ним довідка про перебування на військовій службі не містить відомостей про те, з якого періоду він перебуває на військовій службі.

Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з довідкою Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба від 15.05.2025 за № 25/95/519/Ж підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу у Харківському університеті Повітряних Сил імені І. Кожедуба.

Відомості про періоди проходження військової служби ОСОБА_1 зазначені у Витягу з Наказу № 065 від 03.03.1999, Витягу з Наказу № 47 від 11.03.1999 та посвідченні офіцера НОМЕР_5 .

У свою чергу, як вже зазначалося вище, за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому, згідно із ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини визначено у строк 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто цей строк є значно малим у порівнянні зі строком проходження військової служби.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилався позивач, зокрема особливості проходження військової служби та місце її проходження, колегія суддів вважає, що причини, вказані позивачем, є тими непереборними обставинами, які перешкоджали йому протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Натомість, визнання неповажними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини військовослужбовцю нівелюється з проходженням служби, місцем розташування, а також призводить до відсутності правової визначеності останнього, розуміння захисту з боку держави.

Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

Крім того, у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Таким чином, з урахуванням незначного проміжку часу між закінченням шестимісячного строку для прийняття спадщини та звернення ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (1 місяця та 11 днів) та зверненням ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері й подачею позову у цій справі, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком у три місяці, з дня набрання даної постанови суду законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211 грн. 20 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816 грн. 80 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Середницькою-Короп Софією Юріївною, - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галаган Оксана Валеріївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у три місяці, з дня набрання постанови суду законної сили.

Стягнути з Київської міської ради (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту, може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова