Єдиний унікальний номер: 379/1820/25
Провадження № 2/379/85/26
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05 лютого 2026 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шабрацького Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Білай Ольги Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого (невизначеного) майна.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Гарбар М.Л. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Білай Ольги Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого (невизначеного) майна.

В обґрунтування позову вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке за законом фактично успадковував, його син, позивач по справі - ОСОБА_1 . Останній успадкував спадщину фактично з моменту її відкриття, але юридично оформити спромігся її лише 19.11.2024, через брак коштів та сімейні обставини. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 19.11.2024 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області, яке додано до позовної заяви. Того ж дня була проведена й державна реєстрація прав власності в Державному реєстрі речових прав.

Згодом, маючи намір розпорядитися успадкованим житловим будинком, при отриманні Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчу¬ження об`єктів нерухомого майна,з метою перевірки актуальності права власності на житловий будинок, позивач дізнався, що він не може реалізувати своє право як власника, в зв`язку з тим, що на все належне йому нерухоме майно накладено заборону у виді арешту. Далі, з метою з`ясування інформації про перебування на примусовому виконанні у відділі виконавчих проваджень на його ім`я, як боржника, виконавчого провадження та зняття арешту, позивач звертався через свого представника до Таращанського відділу державної виконавчої служби.

Згідно відповіді начальника відділу Таращанської ВДВС від 03.10.2025, яку особисто було отримано представником позивача 10.10.2025 під підпис, останньому повідомлено, що на примусовому виконанні виконавчих проваджень на ім`я позивача) - не перебуває. Що ВП №15925506, в межах якого накладено арешт на все нерухоме майно позивача, було завершене, 20.05.2010 виконавчий документ в межах згаданого ВП було повернуто до суду, виконавче провадження - знищено, відповідно до п. 9,9 Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року №2274/5.

Отже, на даний час щодо нерухомого майна позивача, яке він успадкував після смерті батька та оформив у 2024 році, наявний арешт, накладений ще у 2010 році, тобто 15 років тому.

Враховуючи, що вирішити питання про зняття арешту в позасудовому порядку немає можливості, звернення до суду з даним позовом є належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.10.2025 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Шабрацькому Г.О.

17.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

13.01.2026 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, 09.12.2025 представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також 13.01.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Відповідач Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в судове засідання не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином. 26.12.2025 через систему « Електронний суд « надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач зазначає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки у разі незгоди з арештом, який накладений державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця. Позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна не є належним та ефективним способом захисту, який поновить порушенні або ос порені права позивача. Вказані обставини є самостійною підставою для відмови в задоволені позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, 27.11.2025 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПКУкраїни фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з

гідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2024 року позивачу ОСОБА_3 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9 на звороті).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.11.2024 року позивач зареєстрував за собою нерухоме майно: житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 . Тип речового права: право власності (а.с.10).

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером 9666304 зареєстровано обтяження: тип обтяження арешт 26.03.2010 14:37:40 за №9666304 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04050, м. Київ, вул. Мельникова,81 літ.А, 044-206-71-18, 206-71-62; Підстава обтяження: Постанова про відкриття виконавчого провадження, 15925506, 18.11.2009, ВДВС Таращанського РУЮ, Стягнення борг позики на користь АБ «Київська Русь»; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_1 , Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Таращанського РУЮ; Заявник: Відділ державної виконавчої служби Таращанського РУЮ (а.с. 10 на звороті, 11).

Згідно повідомлення Таращанського відділу ДВС у БЦ районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) від 03.10.2025 № 44823/24.4-41, вбачається, що згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі знаходився судовий наказ №2-н-79 від 15.10.2009 року Таращанського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонернго Банку «Київська Русь» заборгованість за договором кредиту у сумі 27612,58 грн. Стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача судові витрати в розмірі 136,06 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн., що були стягувачем сплачені при подачі заяви. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2009, якою згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та оскільки виконавче провадження було завершено не в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, підстави для зняття арешту з майна відсутні. Майно в цьому випадку звільняється з під арешту виключно за рішенням суду (а.с.13).

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження`передбачено, що до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26.09.2019 у справі №607/3894/17.

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.11.2019 у справі №905/386/18, подібна правова позиція міститься у постанові Великої палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі№554/8004/16, та постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2022 №539/3212/19. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.10.2023 №337/2402/22.

У постанові КЦС ВС від 29.06.2023 у справі №208/9810/21зроблено висновок про те, що коли питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розділ VII ЦПК України, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця. Якщо ж особа, яка не погоджується з накладеним арештом, не є стороною виконавчого провадження, але такими діями порушується її право власності, вона звертається до суду з позовом, в якому передусім ставить питання про підтвердження її права власності на арештоване майно, а потім про зняття арешту.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2024 у справі № 2-186/05 (провадження № 61-5001св24) зробив висновок, що у частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18(провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

З огляду на наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку,що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт,не може звертатися до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у даній справі наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні №15925506 з метою забезпечення виконання рішень суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вище вказаних обставин провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 263-265, 255, 447 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Білай Ольги Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого (невизначеного) майна - закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Григорій ШАБРАЦЬКИЙ