Провадження № 2/0158/139/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Костюкевича О.К.,

з участю секретаря судового засідання Хмілевської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/253557 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був підписаний за допомогою електронного підпису.

Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «ГОУФІНГОУ» надає клієнту фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 2300 грн.; дата надання кредиту - 28.02.2020 року; строк кредиту 30 днів; валюта кредиту UAH; відсоткова ставка 1,85% на добу.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7704,54 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2300 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 5404,54 грн.

Зазначає, що 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, у тому числі право вимоги за кредитним договором №/253557 від 28.02.2020 року укладеним із ОСОБА_1 .

Вказує, що ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 від 03.06.2021 року відступив право вимоги за кредитним договором №/253557 від 28.02.2020 року до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №/253557 від 28.02.2020 року, в розмірі 7704,54 грн. та судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.11.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було. Крім того, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.02.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № №/253557, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора R30547.

Згідно з пунктами 1.1.-1.3. кредитного договору ТОВ «ГОУФІНГОУ» надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 28.03.2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «ГОУФІНГОУ» 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Тип процентної ставки фіксована (а.с.18-21).

ТОВ «ГОУФІНГОУ» на виконання умов кредитного договору 28.02.2020 року перерахувало відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2300 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Платежі Онлайн» №2025-ПО/217 від 19.08.2025 року (а.с.33-34).

Таким чином, сторони погодили всі істотні умови кредитування, а відповідач отримав кошти у розмірі 2300 грн., шляхом зарахування на банківську картку, вказану ним у реквізитах до кредитного договору.

Між ТОВ «ГОУФІНГОУ», як клієнтом, і ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як фактором, 31.05.2021 року укладено договір факторингу №1-31/05/21, згідно з умовами якого фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.22-25).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021 року ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № /253557 від 28.02.2020 року в сумі 7704,54 грн., з яких: 2300 грн. - залишок по тілу кредиту; 5404,54 грн. - залишок по відсотках (а.с.12).

Між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 03 червня 2021 року укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, за умовами якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступає за плату ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» права вимоги за кредитним договором, а ТОВ «ФК ДЕБТ КОРЛЛЕКШН» заміняє ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором (а.с.14-15).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № /253557 від 28.02.2020 року в сумі 7704,54 грн., з яких: 2300 грн. - залишок по тілу кредиту; 5404,54 грн. - залишок по відсотках (а.с.11).

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами кредитного договору, а також наявність заборгованості за ним, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3500 гривень.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

З наданого представником позивача розрахунку встановлено, що за період поза межами строку кредитування, позикодавець продовжував нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось.

Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Умовами кредитного договору продовження строку дії договору не передбачено.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору позики є безпідставним, тому проценти за користування коштами за кредитним договором повинні нараховуватися впродовж 16 днів, як передбачено додатком №1 до кредитного договору.

За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню відсотки за вказаним кредитним договором протягом 30-ти денного строку дії кредитного договору за процентною ставкою 1,85% у розмірі 1276,50 грн. (2300 грн (сума кредиту) х 1,85% (процентна ставка) = 42,55 грн. х 30 днів (строк кредитування) = 1276,50 грн).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути в користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № /253557 від 28.02.2020 року у розмірі 3576,50 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2300 грн. та заборгованості за відсотками 1276,50 гривень.

Судом не вирішується питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, оскільки, про стягнення таких, згідно прохальної частини позовної заяви, позивачем не заявлялось.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У ході розгляду даної справи ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 2422,40 грн. Позов задоволено частково на суму 3576,50 грн.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (3576,50 грн. х 100 : 7704,54 грн. = 46,42%), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 1124,48 грн. (2422,40 х 46,42: 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 509, 526, 527, 530, 536, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за договором №/253557 від 28.02.2020 року в розмірі 3576 (три тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 1124 (одна тисяча сто двадцять чотири) грн. 48 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», , юридична адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, 1008.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Текст рішення складений 20.01.2026 року.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич