Справа № 703/4811/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

боржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

державного виконавця Тітаренко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу ОСОБА_1 на дії керівника відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції Решетняка Віктора Анатолійовича щодо відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із скаргою на дії начальника відділу ДВС.

Скаргу обґрунтовує тим, що 07.10.2025 в автоматизованій системі виконавчих проваджень винесена постанова про відновлення виконавчого провадження № 77551579 на підставі ухвали Смілянського міськрайонного суду по справі 703/4811/15-ц від 01.10.2025, якою було задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано виконавця Тітаренко Д.І. негайно відновити виконавче провадження.

Зазначає, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 12.01.2016 № 703/4811/15-ц її зобов`язано не чинити перешкод ОСОБА_2 в участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено такий порядок зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 : після досягнення дитиною трирічного віку щосуботи з 10 до 16 години за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 або (парках, скверах, місцях відпочинку) без її присутності. Ці зустрічі належить проводити з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_3 .

13.10.2025 стягувачем ОСОБА_2 до ВДВС подана заява щодо здійснення перевірки виконання боржником рішення суду, де зазначається, що йому відомо, що дитина щосуботи приблизно з 10.00 відвідує гурток у м. Сміла. Спираючись на найкращі інтереси дитини він не заперечує проти відвідування гуртка дитиною по суботах, але просить завчасно разом із боржником, яким має забезпечити побачення, визначити час побачення з дитиною, наприклад з 13.00 за місцем визначеним рішенням суду та провести там перевірку рішення суду.

На підставі даної заяви державний виконавець сформувала в реєстрі виклик фізичної особи, де значилось про необхідність узгодження місця та часу зустрічей батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 .

Вважає, що зазначені у листі вимоги стягувача не відповідають рішенню суду від 12.01.2016, оскільки даним рішенням її не зобов`язано забезпечувати такі зустрічі; зустрічі мають проводитись без її присутності; рішенням суду визначено, що зустрічі відбуваються або в приватній квартирі, куди стягувач віддавна не має доступу, або в громадських місцях.

Окрім того, вказує, що начальником ВДС до автоматизованої системи завантажувалися акти перевірки державним виконавцем виконання рішення суду, службові записки, які пізніше з автоматизованої системи вилучались та додавалися нові документи.

Вважає такі дії начальника ВДВС Решетняка В.А. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 77551579, щодо незаконного втручання у документообіг та дані автоматизованої системи виконавчих проваджень; продовженні примусового виконання рішення суду від 12.01.2016 всупереч фактичному виконанню, ігноруванні актів перевірки виконання рішення суду від 18.10.2025 та 24.10.2025, порушенні строків і порядку здійснення виконавчих дій, протиправними.

Просила зобов`язати начальника ВДВС у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Решетняка В.А. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 77551579 на підставі п.п.9 п. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з його фактичним виконанням; зобов`язати відділ ДВС усунути порушення прав боржника та забезпечити приведення виконавчого провадження № 77551579 у відповідність до вимог законодавства, у тому числі шляхом відновлення достовірності завантажених документів в автоматизованій системі виконавчих проваджень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою скаргу та просила її задовольнити. Вказала, що основна мета подачі скарги це незгода з тим, що ВДВС не реагує на її заяви про закриття виконавчого провадження у зв`язку з його фактичним виконанням. Зазначає, що у рішенні суду зазначено про те, щоб вона не чинила перешкоди у зустрічах дитини з батьком. Вона таких перешкод не чинить, відтак вважає, що рішення суду виконано, а відтак наявні підстави для закриття виконавчого провадження.

Представник ВДВС у судовому засіданні вказала, що виконавче провадження дуже важке з моральної точки зору, ОСОБА_1 не чинить перешкод у зустрічах дитини з батьком, рішення суду виконується, однак дитина на контакт з батьком не йде. Вона вважає, що рішення суду виконано, вона вже закривала виконавче провадження у зв`язку з його виконанням, однак рішенням суду його було відновлено. При вирішення скарги поклалась на розсуд суду.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що рішення суду повністю не виконано, оскільки в рішенні суду, окрім вказівки не чинити перешкоди з боку ОСОБА_1 у зустрічах його з дитиною, встановлений ще і графік побачень з дитиною. Також вказав, що він зустрічається із сином на гуртку, який ОСОБА_3 відвідує, однак син не хоче з ним спілкуватися, допускає, що дитина боїться виконавчих дій. Він просив залучити психолога для зустрічей із дитиною, однак психолога залучено не було. Вважає, що рішення суду не виконано, тому скарга не підлягає до задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2016 року, ухваленому по справі № 703/4811/15-ц, ОСОБА_4 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_5 , зобов`язано не чинити ОСОБА_2 перешкод в участі та вихованні їх спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначено порядок зустрічей з ним, а саме:

- до досягнення дитиною віку 3 років з 15 до 18 години в присутності ОСОБА_1 кожну непарну суботу за місцем проживання скаржника, а кожну парну суботу за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_2 ;

- після досягнення дитиною трирічного віку щосуботи з 10 до 16 години за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 ; або у громадських місцях (парках, скверах, місцях відпочинку) без присутності ОСОБА_1 .

Зустрічі належить проводити з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_6 .

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Тітаренко Д.І. від 19 березня 2025 року було відкрито виконавче провадження № 77551579 з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/4811/15-ц, 2/703/82/16, виданого 18.08.2016 на виконання рішення суду.

Постановою головного державного виконавця Тітаренко Д.І. від 08 травня 2025 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/4811/15-ц, 2/703/82/16, виданого 18.08.2016.

Згідно з постановою виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Державним виконавцем було встановлено, що боржник ОСОБА_1 не чинить перешкод стягувачу ОСОБА_2 в участі у вихованні їх сина ОСОБА_3 та, хоч судом і не встановлено обов`язку приводити неповнолітнього на місце зустрічі з батьком, самостійно з власної ініціативи це робила. Дитина в категоричній формі відмовлялася від зустрічі з батьком та не бажала з ним залишитись. Згідно з висновком психолога за результатами діагностичного обстеження від 17.04.2025, боржник не чинить перешкод і не забороняє синові спілкуватись з батьком, а відмова сина від спілкування з батьком є свідомою дією. Разом з тим, стягувачем неодноразово подавались заяви про перенесення виконавчих дій та недоцільністю перебування державного виконавця на місці зустрічі батька з сином у зв`язку з ненакладенням штрафів на боржника. Тобто, метою стягувача було саме покарання боржника, а не побачення з дитиною.

У серпні 2025 року ОСОБА_2 подав заяву до відділу ДВС у м. Смілі про відновлення виконавчого провадження у зв`язку з подальшим створенням боржницею ОСОБА_1 перешкод у його побаченнях з сином.

Листом від 04 вересня 2025 року ОСОБА_2 було повідомлено, що виконавче провадження № 77551579 закінчено у зв`язку з його фактичним повним виконанням. У разі відновлення виконавчого провадження по його заяві, виконавцем буде порушено вимоги ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із закінченням виконавчого провадження, ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Тітаренко Д.І. щодо відмови у поновленні виконавчого провадження.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2025 року скаргу ОСОБА_2 було задоволено та визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тітаренко Д.І. щодо невідновлення виконавчого провадження; зобов`язано головного державного виконавця ВДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тітаренко Д.І. відновити виконавче провадження № 77551579 на підставі заяви ОСОБА_2 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року вищевказану ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області залишено без змін.

07.10.2025 державним виконавцем було відновлено виконавче провадження № 77551579 на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2025.

21.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою.

У скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження має бути закрито у зв`язку з фактичним повним виконанням нею рішення суду, оскільки вона не чинить перешкод ОСОБА_2 у побаченнях з дитиною.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Положеннями ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею (ч. 1 - ч. 6 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15-ц (провадження № 61-14491 сво 20) вказано, що «підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником. Зазначене положення закону має застосовуватися не формально, а сутнісно, коли рішення суду реально й фактично виконано, з огляду на таке.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

Судом установлено, що між сторонами виконавчого провадження тривалий період виникають суперечності з приводу виконання рішення суду в частині участі батька у вихованні сина.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону (ч. 7 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тлумачення наведених норми права свідчить, що підставою для закінчення виконавчого провадження при виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною є лише фактичне виконання в повному обсязі рішення боржником згідно з виконавчим документом (п. 9 ст. 39 Закону) та яке підлягає відновленню державним виконавцем за заявою стягувача у зв`язку із перешкоджанням боржником побаченню стягувача з дитиною.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15-ц (провадження№ 61-14491сво20) зазначено, що «підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником. Зазначене положення закону має застосовуватися не формально, а сутнісно, коли рішення суду реально й фактично виконано, з огляду на таке. Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року)».

Отже, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні є довгостроковим і може вимагати повторного виконання. Закінчення виконавчого провадження через виконання рішення суду боржником у певний період часу не є кінцевою точкою та може вимагати подальших дій з боку стягувача, включаючи повторне звернення до виконавця у разі не виконання рішення суду в майбутньому.

Згідно з вимогами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та надаючи їм оцінку, суд дійшов висновку, що в даному випадку скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки рішення суду фактично повністю не виконано, відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ВДВС забезпечити приведення виконавчого провадження у відповідність до вимог законодавства у тому числі шляхом відновлення достовірності завантажених документів в автоматизованій системі виконавчих проваджень, то такі порушення суду не доведені, не підтверджені належними доказами. При цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що основна мета подачі скарги це зобов`язання закрити виконавче провадження з підстав його повного фактичного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 7, 260, 261 447-451 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії керівника відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції Решетняка Віктора Анатолійовича щодо відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом 15 днів із дня складення повного судового рішення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В. Крива