Справа № 201/750/26
Провадження № 2-н/201/253/2026
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20 січня 2026 року місто Дніпро

Суддя Федоріщев С.С., ознайомившись із матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за використану електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» звернулось до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану електричну енергію.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Пунктом 7 частини 1 статті 168 ЦПК України передбачено, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз?яснено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. При вирішенні питання про наявність чи відсутність спору про право мають ураховуватися обставини, зокрема, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

До заяви про видачу судового наказу надана розрахунок суми боргу ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , з якого вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість боржника складається за період з 01 лютого 2022 року по 30 квітня 2025 року, а заяву про видачу судового наказу ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» направило до суду лише 25 грудня 2025 року, тобто більш ніж через три роки з моменту виникнення права вимоги.

Посилання заявника на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку із поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), яким було продовжено строки, визначені в тому числі ст. ст. 257, 258 ЦК України, на строк дії карантину та на ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки, при вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з?ясування питання щодо дотримання строків позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред?явлення позову в суд за такою вимогою.

Враховуючи викладене, а також те, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» заявлено вимогу, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за використану електричну енергію з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев