Справа № 156/1175/25
Провадження № 2/156/30/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судового засідання Степанець Т.В.,

за участі: представниці позивача адвоката Косик Л.А.,

представника відповідача адвоката Ковальчука Д.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області (із застосуванням засобів відеоконференції) цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, у межах суми 131510,63 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, у межах суми 131510,63 грн..

Чергове судове засідання щодо розгляду справи призначено на 30.01.2026 на 11 год 00 хв. Сторони для участі в засіданні не прибули, натомість у засіданні взяли участь представниця позивача адвокат Косик Л.А. та представник відповідача адвокат Ковальчук Д.В..

Ухвалою суду було задоволено клопотання сторони відповідача й оголошена перерва у судовому засіданні до 04.02.2026 до 10 год 30 хв для надання можливості адвокату Ковальчуку Д.В. підготувати в інтересах клієнта клопотання щодо витребування додаткових доказів.

До суду 03.02.2026 надійшло клопотання адвоката Ковальчука Д.В., який діє від імені та в інтересах відповідача, щодо витребування додаткових доказів. Представник відповідача посилається на відомості, отримані у судовому засіданні 30.01.2026 від сторони позивача, згідно з якими ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 у грошовому вираженні різницю між фактичним розміром шкоди (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача) та отриманим позивачем страховим відшкодуванням. Стороною відповідача отримані відомості з відкритих джерел у мережі Інтернет про те, що автомобіль «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , було відчужено ОСОБА_1 на користь іншої особи на підставі договору, укладеного 16.12.2025 у ТСЦ МВС на території Волинської області. Адвокат Ковальчук Д.В. зазначає про наявність обґрунтованого сумніву у добросовісному здійсненні позивачем права на звернення до суду, на думку представника відповідача, позов поданий не з метою захисту порушеного права, а з метою особистого збагачення ОСОБА_1 .. Адвокат просить суд витребувати з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях інформацію про те, чи зареєстровано на теперішній час за ОСОБА_1 право власності на згаданий транспортний засіб, якщо ні, то коли здійснено відчуження транспортного засобу, а також витребувати належним чином посвідчену копію договору, на підставі якого було відчужено автомобіль.

Крім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що у судовому засіданні 30.01.2026 фактично відбулась зміна обставин та підстав позову, заявленого ОСОБА_1 , тож лише з цієї дати у сторони відповідача виникла необхідність у витребуванні доказів.

Представниця позивача адвокат Косик Л.А. заперечувала проти задоволення судом розглядуваного клопотання сторони відповідача. Адвокат зауважила, що відповідач був своєчасно обізнаний про предмет та підстави позову, заявленого до нього, уклав договори про отримання професійної правничої допомоги з адвокатами Наумчуком І.П. (08.12.2025) та ОСОБА_3 (14.01.2026), під час подання стороною відповідача клопотання щодо витребування додаткових доказів не було дотримано процесуальний строк, визначений нормами ст. 83,84 ЦПК України.

Також представниця позивача пояснила, що на теперішній час вона отримала інформацію від ОСОБА_1 щодо порушеного питання, позивач підтвердив, що лише після завершення підготовчого провадження у справі, зважаючи на пасивну поведінку відповідача, невідшкодування ним збитків, завданих унаслідок ДТП, ОСОБА_1 відремонтував пошкоджений автомобіль та 16.12.2025 продав його іншій особі. На думку адвоката, інформація, про витребування якої просить суд сторона відповідача, не має доказового значення у справі, адже сам ОСОБА_1 не спростовує здійснення ним ремонту та подальшого відчуження транспортного засобу, а сума, яку він отримав від реалізації автомобіля після ремонту, жодним чином не виливає на те, що до ремонту пошкоджений транспортний засіб мав ринкову вартість 198593,10 грн.. При цьому сторона відповідача не подавала до суду клопотання щодо призначення експертизи вартості згаданого автомобіля задля оспорювання наданого позивачем висновку суб`єкта оціночної діяльності з такого питання.

З приводу розглядуваного клопотання сторони відповідача щодо витребування додаткових доказів суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК.

Як зазначено у ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 3 ст. 83 ЦПК України). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст. 83 ЦПК. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Зі змісту матеріалів цивільної справи № 156/1175/25 убачається, що відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованим у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, до електронного кабінету відповідача 22.11.2025 були доставлені судова повістка про виклик до суду та прикріплені до неї файли з документами зі справи (а. с. 64). У подальшому ОСОБА_2 уклав договори про отримання професійної правничої допомоги з адвокатами Наумчуком І.П. (08.12.2025) та Ковальчуком Д.В. (14.01.2026) (а. с. 68,77). Адвокат Наумчук І.П., діючи в інтересах ОСОБА_2 , 09.12.2025 звертався до суду із клопотанням щодо відкладення розгляду цивільної справи та надання представнику можливості ознайомитись з матеріалами справи у повному обсязі через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС. Таке клопотання адвоката судом задоволено, ухвалою суду від 09.12.2025 відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 30.01.2026 на 11 год 00 хв, про що поінформовані сторони (їхні представники). Адвокат Ковальчук Д.В., діючи в інтересах ОСОБА_2 , 30.01.2026 (перед проведенням судового засідання) ознайомився з матеріалами справи № 156/1175/25 у повному обсязі та безпосередньо у судовому засіданні 30.01.2026 заявив про свою готовність брати участь у судовому розгляді.

Варто зауважити, що сторона відповідача не подавала до суду відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , натомість адвокат Ковальчук Д.В. 30.01.2026 подав до суду письмові пояснення від імені відповідача, в яких виклав заперечення щодо предмету та підстав позову (а. с. 78-80). На той час у розпорядженні сторони відповідача вже була інформація, отримана з відкритих джерел у мережі Інтернет з про те, що автомобіль «Renault Megane Scenic», 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , було відчужено ОСОБА_1 на користь іншої особи на підставі договору, укладеного 16.12.2025 у ТСЦ МВС на території Волинської області (а. с. 79-80).

Згідно з вітчизняною доктриною цивільного процесуального права, предмет цивільного позову це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача (що саме вимагається: стягнути кошти, визнати право власності, відшкодувати шкоду), а підстави позову це фактичні обставини (факти) та правові норми, які обґрунтовують цю вимогу (див., наприкл., Братель О. Позов цивільний процесуальний та матеріально - правовий юридичний факт//Підприємництво, господарство і право. 2016. - № 1.- С.3-10; Пуль С. Підходи до визначення поняття та елементів позову в цивільному судочинстві// Слово Національної школи суддів України. 2016.- № 2(15). С. 63-72).

Предметом позову, заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Підставами цього позову є вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 14.04.2025 у справі № 156/1505/24, яким встановлена винуватість ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 щодо вартості збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля. Упродовж розгляду цивільної справи № 156/1175/25 предмет та підстави позову позивачем (представницею позивача) не змінювались. Тож суд відхиляє твердження відповідача, згідно з якими у засіданні 30.01.2026 такі зміни відбулись і саме після цього у відповідача виникла необхідність витребування додаткових доказів.

Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ст. 122 ЦПК України). Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Водночас відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.1 ст. 127 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається, зокрема, строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 30.09.2025 було відкрито провадження у справі № 156/1175/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. У згаданій ухвалі судді було встановлено ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позов тривалістю 15 днів з дня вручення відповідачеві копії цієї ухвали.

Зважаючи на тривалість розгляду судом справи № 156/1175/25, випадки відкладення судових засідань за клопотаннями сторони відповідача, здійснення представництва відповідача двома фаховими адвокатами, завчасне ознайомлення представників відповідача з матеріалами справи, в тому числі з текстом позовної заяви, зі звітом суб`єкта оціночної діяльності щодо вартості збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля, на відсутність до цього часу клопотань сторони відповідача щодо призначення експертизи в справі з такого питання, суд вважає, що сторона відповідача не обґрунтувала неможливість подання клопотання про витребування доказів у встановлений законом строк. Також сторона відповідача не довела поважності причин недотримання такого строку, котрі би не залежали від сторони.

Отже, суд дійшов висновку про те. що клопотання сторони відповідача про витребування доказів заявлено з пропуском встановленого строку, підстави для поновлення процесуального строку не встановлені, тому суд таке клопотання залишає без задоволення.

Керуючись ст. 12,13,43,81,83,84, 260-261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача адвоката Ковальчука Д.В. щодо витребування додаткових доказів (інформації та документів з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях) залишити без задоволення.

Ця ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення (складення) та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов