Справа № 149/3766/25
Провадження №2/149/263/26
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.01.2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ"Споживчий центр" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 14.10.2024 між сторонами укладено кредитний договір №14.10.2024-100000765, за яким ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 19000 грн. строком на 140 дні. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості в сумі 47089,57 грн. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з неї заборгованість за кредитом у судовому порядку.

Ухвалою від 26.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. про дачу, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

14.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №14.10.2024-100000765, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» (оферти), заявки відповідача ОСОБА_1 від 14.10.2024 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) та підтвердження укладення електронного договору (а.с.16-22).

Договір укладений на таких умовах: сума кредиту 19000,00 грн., строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання. дата повернення кредиту - 02.03.2025. Процентна ставка - фіксована, 1% за 1 день користування кредитом.

Згідно довідки iPay.ua від 14.10.2024 року о 11:34:35 год. ОСОБА_1 було перераховано 19000 грн. на картку НОМЕР_1 , номер транзакції - НОМЕР_2 за кредитом № 14.10.2024-100000765( копія а.с. 29).

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 14.10.2024-100000765 від 14.10.2024 заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору складає: 18984,86 грн. - основний борг; 21264,71 - проценти, 6840 грн- неустойка, що разом становить 47089,57 грн.( копія а.с. 10).

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в межах обумовлених сум, що підтверджується наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає підставною і такою, що підлягає до задоволення вимогу позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 14.10.2024-100000765 від 14.10.2024 року в сумі 18984,86 грн. як основний борг.

З графіку платежів, що є невід"ємною частиною договору кредиту вбачається, що загальна сума процентів, яку необхідно сплатити відповідачці становить 19075,66 грн. Іншого розрахунку матеріали справи не містять. У зв"язку з чим, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки 19075,66 грн. заборгованості по процентам.

Щодо вимог про стягнення пені.

Слід зазначити, що відповідно до Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення"Цивільного кодексу Українипунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором узагальному розмірі _38060,52 грн.

Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 263, 264, 265, 280-284, 352, ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, , МФО 305299,р/ НОМЕР_4 ) заборгованість за Кредитним договором № 14.10.2024-100000765 від 14.10.2024 року у загальному розмірі 38060,52 грн., у тому числі: 18984,86 грн. - основний борг;19075,66 грн - проценти.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, , МФО 305299,р/ НОМЕР_4 ) суму сплаченого судового збору прапорційно задоволеним вимогам в сумі 1958,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня оголошення рішення.

Суддя Марина РОБАК