Справа №464/516/26
пр № 2-н/464/159/26
У Х В А Л А

03 лютого 2026 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до Сихівського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29 січня 2026 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Оглянувши матеріали заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За положеннями ст.167 ЦПК України розгляд заяви у наказному провадженні проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як визначено ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду на наведену норму закону, законодавець надає право на отримання аліментів на утримання дитини тому із батьків, разом з яким проживає дитина, а тому для підтвердження права стягувача за заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів необхідно додати до заяви докази на підтвердження проживання дитини саме разом із заявником (стягувачем).

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, і законом не передбачено право на стягнення аліментів тим із батьків, з яким не проживають діти.

Саме такий правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 161/7693/19. За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд з цим, матеріали заяви не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що неповнолітній ОСОБА_3 , проживає разом із заявником за адресою: АДРЕСА_1 . Самі лише посилання заявника на зазначені обставини не можуть бути належним їх доказом, а тому не приймаються судом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а заявник несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Згідно з п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких обставин, суд приходить висновку, що у заявника не виникло права грошової вимоги, за якою ним подано заяву про видачу судового наказу.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Як визначено ч.1 ст.163 ЦПК Українизаява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Підпис - це графічний знак або набір знаків, який особа ставить на документі для підтвердження його автентичності, згоди або авторства. Підпис ідентифікує автора і слугує задля підтвердження того, що особа, яка його підписала, ознайомлена із документом і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі, підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання і надає документу юридичну силу (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23).

Подана до суду заява про видачу судового наказу та долучений примірник такої заяви для боржника містять кардинально різні підписи, а тому, за відсутності копії паспорта, слугує обґрунтованим сумнівом для однозначної ідентифікації особи, яка підписала заяву.

Як регламентовано ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, у видачі судового наказу слід відмовити. Відмова у видачі судового наказу із наведених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків або в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.165, 258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 03 лютого 2026 року.

Суддя Галина ШАШУРІНА