Житомирський апеляційний суд
Справа №935/619/25 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 36 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

15 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Шалоти К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про ухвалення додаткового рішення

у цивільній справі №935/619/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за фактично спожиту електричну енергію

в с т а н о в и в:

До Житомирського апеляційного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про вирішення судових витрат за подання апеляційної скарги в розмірі 2 422,40 грн. Заява обґрунтована тим, що 19 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія», але не вирішив питання про судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до пункту третього частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (друге речення частини четвертої ст.270 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що у березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованості за фактично спожиту електричну енергію в сумі 5 376,17 грн.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 березня 2025 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» подало на неї апеляційну скаргу.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» задоволена. Ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 березня 2025 року скасована, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За положеннями частини тринадцятої ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Після направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, Коростишівським районним судом Житомирської області від 17 листопада 2025 року виданий судовий наказ (а.с.63).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що у прийнятті додаткової постанови належить відмовити з огляду на наступне.

Частиною першою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Частина перша ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі №530/1731/16-ц викладений висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (ст.412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (ст.411 ЦПК України) або постановлено будь-яке інше судове рішення, крім передбаченого ст.412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Відповідно до частини першої ст.258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу (частина п`ята ст.258 ЦПК України).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується ухваленням постанови (частина четверта ст.258 ЦПК України).

Окрім того, як уже зазначалося вище, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У справах наказного провадження до повноважень суду апеляційної інстанції належить лише перегляд ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 частини першої ст.353 ЦПК України).

Законодавець у ст.270 ЦПК України визначив, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

За наслідками аналізу положень закону можна дійти висновку, що постановою суду апеляційної інстанції у цій справі від 19 вересня 2025 року ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу скасована, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції, який відповідно до повноважень ухвалив остаточне рішення, яким є судовий наказ від 17 листопада 2025 року особлива форма судового рішення.

Виходячи із викладеного вище, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про відсутність правової підстави для розподілу судом апеляційної інстанції судових витрат за наслідками перегляду ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 березня 2025 року про відмову у видачі судового наказу, суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду першої інстанції та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а тому питання понесених учасником справи витрат на судовий збір за суд першої та апеляційної інстанцій належало вирішити суду першої інстанції при видачі ним судового наказу, який у цій справі вважається остаточним судовим рішення, його особливою формою.

Керуючись ст.ст.141,270,381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №935/619/25.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: