Справа № 336/5835/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Безкровної Є.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №336/5835/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи), -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кеню Д.В. в інтересах позивача 21.06.2025 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з зазначеним позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6186 від 28.01.2021 у сумі 50 314,16 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 23 340,53 гривень, заборгованості по відсоткам у сумі 26 973,63 гривні.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 28.01.2021 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6186, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у формі кредитної лінії на споживчі потреби, на умовах нарахування фіксованих процентів за користування кредитними коштами, комісії.

Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі УДБО), розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr .com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (далі Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором.

Відповідно до доводів сторони позивача при укладанні кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбачені умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, а також надав в тимчасове користування кредитні кошти.

Разом з цим, 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за кредитним договором. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за кредитним договором становить: 50 314,16 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 23 340,53 гривень, заборгованості по відсоткам у сумі 26 973,63 гривні, заборгованості по комісії у сумі 7 393,50 гривень.

Оскільки відповідач не здійснив необхідних дій, спрямованих на погашення заборгованості, враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, з підстав, передбачених ст. 16, 204, 512, 514, 526, 625, 1048-1049, 1054, 1082 ЦК України, представник позивача, діючи в інтересах позивача, просить задовольнити позов у вказаній сумі.

Ухвалою судді від 25.06.2025 прийнято позовну заяву до провадження судді та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань до матеріалів справи не скеровано.

Відповідач відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв до справи не скеровував, не скориставшись відповідним процесуальним правом, конверт із копією ухвали суду, надісланий повторно, вручений 28.07.2025, що надає суду підстави для ухвалення рішення. Копія позовної заяви із додатками скерована позивачем відповідачеві, перед зверненням до суду, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано.

Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

За приписами ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.

Судом встановлено, що 28.01.2021 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (про встановлення кредитного ліміту) № 6186, підписанням цього Кредитного договору Клієнт підтверджує, що: вона акцептувала УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб АТ 'БАНК КРЕДИТ ДНІПРО' (далі - Заява-згода) і згодна з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема щодо порядку укладання договорів та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані їй в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень); - умови Договору їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Терміни, що використовуються в цьому Кредитному договорі, вживаються в значеннях, наведених в УДБО. Інші умови, як і не визначені в цьому Кредитному договорі, зазначені в УДБО. Цей Кредитний договір є невід?ємною частиною УДБО, та вказані документи разом і з Заявою-згодою складають єдиний Договір.

Так, предметом договору, згідно є те, що банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунка клієнта, відкритого в банку, шляхом встановлення кредитного ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Банк зобов?язується надати Клієнту грошові кошти (далі - Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов?язується повернути наданий Кредит, сплатити плату з а Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов?язання у порядку, встановленому Договором.

Згідно з п.1.1-1.3 договору Кредит надається на наступних умовах: кредитна лінія із максимальним розміром до 1 000 000,00 гривень, строк кредитування 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту, продовження строку дії договору можливо необмежену кількість разів, до звернення клієнта із відповідною заявою про припинення строку дії договору. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за Кредитом у розмірі: 0,001% річних пільговий період до 67 днів, після чого - 48% річних.

Порядок користування кредитним лімітом та погашення заборгованості визначено у 2 розділі договору. Розмір обов`язкового платежу повідомляється у смс-повідомленні щомісячно. За змістом п. 4.1-4.2 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Зміни та доповнення до цього договору вносяться сторонами у письмовій формі шляхом укладання додаткових договорів до цього договору.

Крім того, судом за даними виписки по особистому рахунку відповідача встановлено, що АТ «Банк Кредит Дніпро» дійсно встановив кредитний ліміт на особистий рахунок боржника, як передбачено умовами кредитного договору, грошові кошти використовувавались відповідачем для власних споживчих потреб.

Згідно з розрахунком, засвідчена копія якого досліджена судом, що здійснений первісним кредитором станом на 27.03.2024, тобто, напередодні відступлення права вимоги на користь позивача, ОСОБА_1 має заборгованість перед банком у сумі 23 340,53 гривень (сума виданого кредиту та залишок простроченої заборгованості відповідно), 26 300,19 гривень (прострочені відсотки), тобто, всього 49 640,72 гривень. Сума виданого кредиту відповідно до даних розрахунку, а також частина нарахованих відсотків частково сплачені.

Наданими доказами суми нарахованої заборгованості (у відповідності до розміру заявлених позовних вимог - 26 973,63 гривень) стороною позивача частково не підтверджено заборгованості по відсоткам у сумі 673,44 гривень. Так, не є зрозумілим, за який період та виходячи з якого розрахунку здійснено вказані нарахування, зміст дослідженої виписки також не надає можливості суду підтвердити відповідні розрахунки відповідно до заявлених вимог.

Також судом встановлено, що 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором, з урахуванням п.6.2.2 Договору щодо моменту набуття права вимоги, акта приймання-передачі Реєстру Боржників від 28.03.2024 на виконання п. 8.2 договору факторингу, акта приймання-передачі прав вимоги від 28.03.2024. Вказані доказами долучені до справи та відповідають критеріям належності та допустимості.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору №28/03/24 зазначені дані про ОСОБА_1 , номер договору, дата його укладення, а також складові заборгованості відповідно до умов договору від 28.01.2021 у загальній сумі 50 314,16 гривень, що складається з: тіла кредиту 23 340,53 гривень, відсотків 26 973,63 гривень. Дату виникнення наявної заборгованості (крім тіла кредиту) встановити відповідно до даних витягу не видається за можливе.

Судом досліджено й платіжну інструкцію від 28.03.2024 про сплату ціни продажу згідно з договором на користь клієнта.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін (п.12.1).

Відповідно до п. 6.2.2 права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (додаток №3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Даний акт (додаток№3) від 28.03.2024 досліджений судом, міститься в додатках до позовної заяви, засвідчений підписами представників сторін та печатками. Відступлення прав вимоги відбувається без згоди боржників (п.6.2.3).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з таких норм цивільного законодавства.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються позивачем, як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції.

У вказаній справі із врахуванням наданого тексту договору із підписами первісного кредитора та боржника, цієї умови в достатньому обсязі дотримано позивачем, відповідно, положення ст.634 ЦК України розповсюджуються на правовідносини, що склались між первісним кредитором та позичальником.

За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У цій справі позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості, а саме, прострочених тіла кредиту, процентів, нарахованих на вказане тіло.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник у первісного кредитора), стягнути складові його повної вартості, а саме, проценти за користування кредитом, процентна ставка яких визначена у кредитному договорі.

Матеріалами справи підтверджено нарахування та наявність заборгованості відповідача у сумі 23 340,53 гривень (сума виданого кредиту та залишок простроченої заборгованості відповідно), 26 300,19 гривень (прострочені відсотки), тобто, всього 49 640,72 гривень.

Враховуючи умови договору, наявний розрахунок, вказані у попередньому абзаці складові заборгованості тіло й відсотки підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, який набув права вимоги за кредитним договором.

Стосовно відступлення прав вимоги за кредитним договором, суд виходить з таких нормативних положень.

Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Ст. 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї ст. звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно з висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18).

Відповідно, із врахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд дійшов висновку, що ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги на ту суму заборгованості, на яку мав право первісний кредитор (АТ «Банк Кредит Дніпро»), тобто на суму заборгованості за кредитним договором №6186 від 28.01.2021 в сумі 14 386,77 гривень.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» підлягають частковому задоволенню, а саме у спосіб, визначений позивачем, шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №6186 від 28.01.2021 в сумі 49 640,72 гривень, в іншій частині (щодо частки процентів, як визначено вище по тексту рішення), позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно з ч. 1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2 389,98 гривень, тобто, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.

Щодо витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги позивачу від 02.01.2025, додаткової угоди від 03.06.2025 (щодо представництва інтересів саме у даній справі адвокатом Кеню Д.В.), ордер від 03.06.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 03.06.2025, досліджені під час судового розгляду.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

За приписами ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, суд враховує загальні засади цивільного процесуального законодавства та критерії відшкодування, їх доцільність та співрозмірність, відсутність належним чином висловлених заперечень з боку відповідача. Суд наголошує, що при розгляді справи учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Так, стороною відповідача не подано заперечень проти розміру витрат на професійну (правничу) допомогу відповідно до приписів ч.1 ст.182 ЦПК України.

Відповідно, враховуючи наведене обґрунтування, наявні докази на підтвердження надання правової допомоги, із врахуванням наведеного стороною позивача розрахунку, детального опису робіт, результатів розгляду справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість судових витрат, понесених стороною позивача у загальній сумі 5 000,00 гривень, з яких: правовий аналіз обставин, надання правових рекомендацій 1 500,00 гривень, складання позовної заяви 3 000,00 гривень, формування додатків до позовної заяви 500,00 гривень, ухвалюючи рішення про часткове стягнення витрат на правову допомогу.

З огляду на вказані норми права, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 гривень. В цьому контексті суд зауважує, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №6186 від 28.01.2021 в сумі 49 640,72 гривень (сорок дев?ять тисяч шістсот сорок гривень 72 копійки).

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судовий збір у сумі 2 389,98 гривень (дві тисячі триста вісімдесят дев?ять гривень 98 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок).

У стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» іншої частини витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Реквізити сторін: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», , місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 09.02.2026.

Суддя Л.А. Вайнраух