КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку ухвалення додаткового рішення)

19 січня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/513/24

Апеляційне провадження № 22-з/824/103/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича про розподіл судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності правочину, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 10 червня 2025 року про виправлення описки, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності правочину - задоволено.

Визнано недійсним договір позики від 03 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У порядку застосування наслідків недійсності договору позики від 03 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 1 748 786,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 7 246,80 грн з кожного (т. 2 а.с. 160-173, 231-232).

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 84 960 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 84 960 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції (т. 2 а.с. 237-242).

Не погодившись з рішенням районного суду, 18 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фещенко І.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (т. 3 а.с. 1-10).

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнено частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року та Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності правочину.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21 740 грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції (т. 3 а.с. 69-78).

23 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фещенко І.С. направив до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 120 000 грн. (т. 3 а.с. 82-94).

29 грудня 2025 року до суду надійшли заперечення на заяву від представника ОСОБА_2 - адвоката Танцюри Ю.Б., в яких остання просила відмовити у задоволенні зави та залишити витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу за нею (т. 3 а.с. 99-105).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини 1).

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина 3 статті 270 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що в у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявиляла попередній розрахунок судових витрат та зазначила, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть подані в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 1 а.с. 78, т. 3 а.с. 9).

Протягом п`ятиденного строку після ухвалення Київським апеляційним судом постанови 18 грудня 2025 року, 23 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фещенко І.С. направив до суду заяву про розподіл судових витрат разом з доказами щодо понесених судових витрат на правничу допомогу (т. 3 а.с. 82-95)

На підтвердження витрат на правничу допомогу до суду надано копії: договору про надання правничої (правової) допомоги № 30102023 від 30.10.2023 року, укладений між АО «Фещенко та партнери» та ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 87), додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 30102023 від 30.10.2023 року (т. 3 а.с. 86), додаткової угоди № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 30102023 від 30.10.2023 року (т. 3 а.с. 85), актів про надання послуг (т. 3 а.с. 88-91).

Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги № 30102023 від 20.10.2023 року, за правничу допомогу клієнт може сплачувати АО гонорар, що узгоджується окремо (п. 3.1. договору).

Відповідно до п.1 додаткової угоди № 1 сторони погодили, що АО надає клієнту наступну правничу (правовому) допомогу протягом строку дії договору про надання правничої (правової) допомоги № 30102023 від 30.10.2023 року: ознайомлення у Солом`янському районному суді м. Києва та аналіз матеріалів справи № 760/513/24; формування та подання відзиву на позовну заяву у справі 760/513/24; представництво інтересів клієнта під час розгляду справи № 760/513/24 у Солом`янському районному суді м. Києва, зокрема, але не виключно шляхом подання процесуальних документів та участі у судових засіданнях, а також здійснення будь-яких інших дій, спрямованих на забезпечення інтересів клієнта у справі №760/513/24.

Згідно п. 2 додаткової угоди № 1 сторони домовилися, що за надання правничої (правової) допомоги в обсязі, передбаченому п. 1 цієї додаткової угоди, клієнт зобов`язується сплатити АО гонорар у розмірі 50 000 грн. (т. 3 а.с. 86).

Відповідно до п.1 додаткової угоди № 2 сторони погодили, що АО надає клієнту наступну правничу (правовому) допомогу протягом строку дії договору про надання правничої (правової) допомоги № 30102023 від 30.10.2023 року: формування та визначення правової позиції клієнта у справі № 760/513/24 у контексті апеляційного оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року; написання апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року у справі № 760/513/24 та подання її до Київського апеляційного суду; представництво інтересів клієнта під час апеляційного перегляду справив № 760/513/24, зокрема, але не виключно шляхом подання процесуальних документів та участі у судових засіданнях, а також здійснення будь-яких інших дій, спрямованих на забезпечення інтересів клієнта у справі №760/513/24.

Згідно п. 2 додаткової угоди № 2 сторони домовилися, що за надання правничої (правової) допомоги в обсязі, передбаченому п. 1 цієї додаткової угоди, клієнт зобов`язується сплатити АО гонорар у розмірі 70 000 грн. (т. 3 а.с. 85).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Сторона позивача заперечувала проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу в відповідній заяві (т. 3 а.с. 99-105).

Оцінивши надані стороною відповідача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що розмір таких витрат є завищеним, враховуючи обсяг наданої правничої допомоги, та не відповідає критерію розумності та справедливості, а також складності даної справи.

Відтак, розмір витрат на вказані послуги колегія суддів вважає за необхідне зменшити за розгляд справи судом першої інстанції з 50 000 грн. до 10 000 грн. та за розгляд справи судом апеляційної інстанції з 70 000 грн. до 7 000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 10 000 грн. витрат на правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції та 7 000 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції, враховуючи засади розумності, справедливості та співмірності.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) 10 000,00грн. витратна професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції та 7 000 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов