ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/703/26 Справа № 694/1472/25
Звенигородський районний суд Черкаської області
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

03 лютого 2026 року м. Черкаси

Суддя судової палати в цивільних справах Черкаського апеляційного суду Новіков О.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою задоволено. Оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с. Багачівка, Звенигородського району, Черкаської області, померлим. Днем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалено вважати день вірогідної загибелі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місцем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалено вважати н.п. Маринівка Покровського району Донецької області, Україна. Встановлено, що смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала під час виконання завдання із забезпечення оборони держави, національної безпеки і оборони, відсічі і стримування широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, пов`язана із проходженням військової служби та захисту Батьківщини під час дії правового режиму воєнного стану на всій території України, внаслідок протиправних дій збройних сил російської федерації.

01 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга від ВЧ НОМЕР_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року, у якій представник просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Крім того, у скарзі апелянт просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження.

В обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення скаржник зазначає, що 29.08.2025 представником військової частини НОМЕР_1 в межах строку на апеляційне оскарження була подана апеляційна скарга на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року в справі № 694/1472/25. В складі апеляційної скарги було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке було розглянуте Черкаським апеляційним судом та ухвалою від 03 вересня 2025 року залишено без задоволення, а провадження в справі - без руху з наданням апелянту строку на усунення недоліків, зокрема - сплату судового збору в сумі 726,72 грн. (605,60грн. х 150% х 0,8). Проте, за обставин, викладених у вищезгаданому клопотанні, бюджетне фінансування на оплату судового збору в строк, встановлений судом не надійшло, відповідно і вимоги вищевказаної заяви апелянтом виконані не були. Як наслідок, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року апеляційну скаргу військової частини на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року в справі № 694/1472/25 було повернуто скаржнику з одночасним роз`ясненням, що повернення апеляційної скарги не позбавляє скаржника можливості подати апеляційну скаргу повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну) частини судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, пункт 57).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Апеляційний суд акцентує увагу скаржника на тому, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Суд зазначає, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

У заяві про поновлення строку на оскарження рішення скаржник зазначає, що станом на день подання даної скарги перестали існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому військова частина НОМЕР_1 надає квитанцію про оплату судового збору та просить поновити строк на подання апеляційної скарги. Оскільки обставина відсутності надходження бюджетного фінансування на оплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року в справі № 694/1472/25, об`єктивно перешкоджала подальшому провадженню, вона може бути визнана судом поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, а усунення такої перешкоди може бути підставою для поновлення судом такого строку.

Апеляційний суд враховує, що ухвала Черкаського апеляційного суду про повернення скарги постановлена судом 17 жовтня 2025 року. Судовий збір було сплачено за подання скарги 01 лютого 2026 року. Проте, апелянт не обгрунтовує поважності причин пропуску строку на оскарження за період з 18 жовтня 2025 року по 01 лютого 2026 року.

Скаржником не наведено конкретних обставин, підтверджених відповідними доказами, які унеможливили подання ним апеляційної скарги у визначений законом строк, а також доказів, які б свідчили про належне виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

Таким чином, обставини, вказані апелянтом на обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, не можуть визнатися апеляційним судом поважними.

Отже, скаржнику необхідно навести додаткове обгрунтування щодо пропуску відповідачемстроку на апеляційне оскарження рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року.

Відповідно до частини 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу. (ч. 4 ст. 357 ЦПК України)

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Копію ухвали направити апелянту для виконання.

У випадку не усунення недоліків апелянту буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя