ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/752/25Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/13/26 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року, ухвалене суддею Чир П.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 41 992,11 грн, з яких: 14 790,71 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками 0 грн.; заборгованість за комісією 27 201,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 15.06.2021 рок між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання анкети заяви № 200349892 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», згідно з умовами якого відповідачці було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 47 920 грн, строком на 1097 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Договору позичальник просив відкрити поточний рахунок та приймає публічну пропозицію АТ «Банк Форвард» на договір про банківське обслуговування фізичних осіб.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував грошові кошти у обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору, шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок споживчих кредитів позичальника, що підтверджується виписками за кредитними договорами.

25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками АТ «Банк Форвард», у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200349892 у розмірі 41 992,11 грн, з яких: 14790,71 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками 0 грн.; заборгованість за комісією 27201,40 грн.

Оскільки термін повернення кредиту настав, заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, позивач просив стягнути заборгованість з відповідача у вищевказаному розмірі.

Рішенням Борщівського районного суду від 14.08.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №200349892 від 15.06.2021 року в сумі 14790,71 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі в сумі 853,24 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2466,10 грн. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в користь ОСОБА_1 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї в користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14790,71 грн скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, визнавши нікчемним положення договору про щомісячну плату (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості, безпідставно не врахував, що відповідачкою фактично сплачено банку комісію на загальну суму 16576,60 грн (7 платежів по 2 156,40 грн та 1 платіж 1 481,80 грн), яка повинна бути зарахована в рахунок зменшення основної заборгованості за тілом кредиту.

У зв`язку з цим скаржник вважає, що стягнення 14 790,71 грн за тілом кредиту є незаконним, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, не надав оцінки запереченням про безпідставність отримання банком комісії та помилково визначив розмір боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а оскаржуване судове рішення без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що позичальник при укладенні договору була належно ознайомлена з умовами кредитування, сукупною вартістю кредиту, процентами та комісіями, що підтверджується її підписами у договорі, графіку платежів і паспорті споживчого кредиту, комісія за обслуговування кредитної заборгованості передбачена умовами договору і не заборонена Законом України «Про споживче кредитування», банк свої зобов`язання виконав та надав кредитні кошти, натомість скаржник порушила порядок погашення, при цьому частково здійснювала платежі, у тому числі комісію, що свідчить про визнання боргу, а її розрахунок оплат є помилковим та не підтверджений доказами. Товариство вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу є завищеними, неспівмірними зі складністю справи та належним чином не доведеними.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Рішення Борщівського районного суду від 14.08.2025 року переглядається апеляційним судом лише в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за тілом кредиту 14790,71 грн, тому в силу приписів ст. 367 ЦПК України в іншій частині не переглядається.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Обставини справи.

15.06.2021 р. між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 на підставі Анкети-заяви №200349892 про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит в розмірі 47920,00 грн на строк 1097 днів з 15.06.2021 року по 15.06.2024 року. Ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 0,01% річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних, плата за пропущення платежів: першого пропуску 350 грн, другого (підряд) пропуску 350 грн, третього (підряд) пропуску 400 грн, четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд) 400 грн. Щомісячна комісія без ПДВ 2156,40 грн.

Договір підписано власним підписом ОСОБА_1 .

Відповідно до розділу 2 кредитного договору Позичальник просить Банк відкрити поточний рахунок та приймає Публічну пропозицію АТ «Банк Форвард» на Договір про банківське обслуговування фізичних осіб.

Згідно з п. 2.1.3 позичальник підтверджує, що Анкета-заява разом з Публічною пропозицією АТ «Банк Форвард» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та Тарифами складають Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, підтвердила його укладення і зобов`язалась виконувати його умови, ознайомлена з даними документами та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, процентів за користування кредитом, комісій була доведена відповідачці у паспорті споживчого кредиту, а також визначено графік платежів який підписано особисто ОСОБА_1

АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за договором №200349892 від 15.06.2021 виконало і надало кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, про що свідчить виписка по особовим рахункам угоди, з якої також вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості.

Із вказаної виписки видно, що відповідачкою фактично було сплачено банку заборгованість у загальному розмірі 16576,60 грн (8 платежів), які було зараховано банком на погашення заборгованості за комісією.

Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №20034892 від 15.06.2021 станом на 09.06.2025 року становить 41992,11 грн, яка складається із: 14790,71 грн - заборгованість за тілом кредитку; 0 грн - заборгованість за відсотками та 27201,40 грн - заборгованість за комісією.

АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 25.07.2024 року уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них,з гідно з реєстром у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор (ТОВ«ФК«Кредит-Капітал» сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно з п. 2 Договору новий кредитор (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває всі права кредитора за Основними договорами.

Відповідно до п. 4 Договору, сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 69349284,90 грн. Загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор, та яка підлягає сплаті Новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів, складає 70122419,74 грн без ПДВ.

Як вбачається з копії платіжної інструкції № 4170 від 23.07.2024ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок АТ «Банк Форвард» 70122419,74 грн, як оплату за лот GL1N426202, переможець ТОВ «Кредит-Капітал», , ціна продажу 70122419,74 грн., без ПДВ.

Відповідно до Витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024 (Додаток №1 до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги), підписаного АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Кредит-Капітал», до ТОВ«Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №20034892 від 15.06.2021 на загальну суму 41992,11 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14790,71 грн; заборгованість по комісіях 27201,40 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У рішенні від 11.07.2013, №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

На виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року, у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено наступне: «…у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «…у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження №61-4202сво22) міститься висновок, згідно з яким якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції констатував, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із останньої в користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за договором № 200349892 від 15.06.2021 у розмірі 14790,71, що є заборгованістю за тілом кредиту.

Однак, з таким висновком суду погодитися неможливо.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність умов кредитного договору (п.3.1.3) щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, однак при цьому не врахував, що відповідачкою ОСОБА_1 фактично сплачено грошові кошти на загальну суму 16576,60 грн, які банком були зараховані саме на погашення заборгованості за комісією.

З огляду на нікчемність зазначеної умови договору, такі платежі не можуть вважатися належним виконанням зобов`язання щодо сплати комісії, а підлягають зарахуванню в рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту). Враховуючи, що розмір заборгованості за тілом кредиту визначений позивачем та стягнутий судом становить 14790,71 грн, сплачених відповідачкою коштів достатньо для повного його погашення, а тому заборгованість за тілом кредиту відсутня, у зв`язку з чим рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у стягненні заборгованості за тілом кредиту.

У зв`язку із скасуванням рішення Борщівського районного суду від 14.08.2025 року в частині задоволених позовних вимог, слід провести новий розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції із урахуванням даної постанови фактично відмовлено у задоволенні позову, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, понесені ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід покласти на позивача.

Матеріально-правові вимоги апеляційної скарги фактично задоволено у повному обсязі, тому судовий збір, сплачений відповідачкою за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн слід стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в користь ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат за надану професійну правничу відповідачу в суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Дейнюк М.П. надала суду:

-договір про надання правничої допомоги від 07.07.2025 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яким визначено, що за надання правничої допомоги клієнт повинен виплатити адвокату гонорар (ціну договору) в сумі 7000 грн.;

-акт про надання правничої допомоги допомоги до договору від 07.07.2025 року де міститься перелік послуг, які надано адвокатом: зустріч та усна консультація; складання клопотання про доступ до матеріалів справи, що містяться в Електронному суді; юридичний аналіз матеріалів справи №594/752/25; аналіз нормативного регулювання та судової практики щодо законності стягнення комісії за обслуговування кредиту; складання відзиву на позовну заяву у справі №594/752/25.

У відповіді на відзив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» викладено заперечення щодо поданого представником відповідачки клопотання про стягнення правової допомоги в суді першої інстанції, яке мотивовано тим, що заявлена до стягнення сума 7000 грн. є необґрунтованою, неспівмірною складності справи та не відповідає критеріям розумності а надані адвокатом послуги не носять складний характер виконаної роботи.

Встановивши та проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, а також те, що судове засідання у даній справі не проводилося у зв`язку неявкою учасників справи, ціну позову, яка становить 41992,11 грн при загальній визначеній адвокатом Дейнюк М.П. вартості за надану правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000 грн, що становить майже 1/6 ціни позову, принцип співмірності та розумності судових витрат, враховуючи наявність заперечення позивача щодо завищення розміру таких витрат, характер правовідносин, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, колегія суддів вважає, що з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в користь ОСОБА_1 слід стягнути 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, яка є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона відповідача у цій справі.

Щодо судових витрат за надану професійну правничу відповідачу в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 7000 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в апеляційному суді інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Дейнюк М.П. надала суду:

-договір про надання правничої допомоги від 11.09.2025 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яким визначено, що за надання правничої допомоги в апеляційному суді клієнт повинен виплатити адвокату гонорар (ціну договору) в сумі 7000 грн.;

-акт про надання правничої допомоги від 12.09.2025 року де міститься перелік послуг, які надано адвокатом: юридичний аналіз рішення Борщівського районного суду від 14.08 2025 року; зустріч та усна консультація клієнта стосовно правових підстав апеляційного оскарження указаного судового рішення; складання апеляційної скарги; оплата судового збору; формування додатків до апеляційної скарги; надсилання апеляційної скарги.

-свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність Дейнюк М.П.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» викладено заперечення щодо поданого представником відповідачки клопотання про стягнення правової допомоги в суді апеляційної інстанції, яке мотивовано тим, що заявлена до стягнення сума є необґрунтованою, неспівмірною складності справи та не відповідає критеріям розумності а надані адвокатом послуги не носять складний характер виконаної роботи.

Враховуючи клопотання представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у звязку з їх неспівмірністю та завищеністю, проаналізувавши наведені підстави у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також подані документи, апеляційний суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг.

Колегія суддів зазначає, що акт про надання правничої допомоги від 12.09.2025 року не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони.

Апеляційний суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

На думку колегії суддів, наведені в акті послуги, заявлені адвокатом Дейнюк М.П. у суді апеляційної інстанції, а саме: юридичний аналіз рішення Борщівського районного суду від 14.08.2025 року, зустріч та усна консультація клієнта щодо підстав апеляційного оскарження, оплата судового збору, формування додатків та надсилання апеляційної скарги, за своїм змістом і результатом фактично є супровідними діями, нерозривно пов`язаними з підготовкою та поданням апеляційної скарги, і в сукупності зводяться до її складання та технічного оформлення.

За таких обставин виокремлення кожної з цих дій як самостійної правничої послуги та включення їх до розрахунку витрат у заявленому розмірі не є належно обґрунтованим, не підтверджує необхідності саме такого обсягу робіт і, відповідно, не може слугувати достатньою підставою для відшкодування витрат на правничу допомогу у заявленій адвокатом Дейнюк М.П. сумі.

Колегія суддів враховує, що правова позиція сторін у справі не змінювалась у суді першої та апеляційної інстанцій, у представника відповідача не було необхідності у вивченні додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими сторона позивача обґрунтовувала свої вимоги, у суді першої та апеляційної інстанцій є ідентичними. Тобто, правова позиція представника ОСОБА_1 - адвоката Дейнюк М.П. була сталою та не змінювалась протягом розгляду спору у суді першої та апеляційної інстанції, адвокат Дейнюк М.П. надавала правову допомогу відповідачу в обох інстанціях, тому, відповідно, остання була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Розгляд справи в апеляційному суді здійснювався в порядку спрощеного (письмового) провадження без виклику сторін.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи та виконані роботи (надані послуги), апеляційний суд дійшов висновку, що заявлені представником ОСОБА_1 - адвокатом Дейнюк М.П. витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн до відшкодування у повному обсязі не підлягають, оскільки, на думку суду, є надмірно завищеними.

Колегія суддів вважає, що існують правові підстави для стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за апеляційний розгляд даної справи у сумі 2500 грн, оскільки такий розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, тому клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дейнюк М.П. про стягнення судових витрат підлягає до часткового задоволення.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованості за кредитним договором №200349892 від 15.06.2021 року в сумі 14790,71 грн та в частині розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №200349892 від 15.06.2021 року в сумі 14790,71 грн.

Провести новий розподіл судових витрат та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" () в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн та 5000 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій.

Судові витрати, понесені позивачем у суді першої інстанції, покласти на позивача.

Повний текст постанови складено 16 січня 2026 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б. О.

Костів О.З.