Провадження № 2/554/1453/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Михайлової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Станкевич Н.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Конюшенко М.А.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільно набутого майна,

в с т а н о в и в:

16.10.2025 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Конюшенко М.А., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільно набутого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 12.01.2026 року відкрито провадженні у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

30.01.2026 року відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову.

02.02.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» адвокат Конюшенко М.А., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , надіслала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , земельну ділянку площею 01 га кадастровий номер :17:001:0322 за адресою: АДРЕСА_4 , квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , заборонивши здійснення відносно них будь-яких угод, пов`язаних з їх відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування, тощо).

Заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином рф та має близьких родичів у м. Бєлгород, рф, яким має намір допомогти фінансово, шляхом продажу нерухомості у м. Полтаві, про що він неодноразово повідомляв позивачку. Тому з метою упередження подальшого відчуження спірного нерухомого майна, просила накласти на нього арешт.

Також 02.02.2026 року адвокат Конюшенко М.А. надіслала до суду клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки ці особи можуть підтвердити факт спільного проживання та ведення спільного побуту сторонами.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Конюшенко М.А. заяву про забезпечення позову підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на те, що позивачем ОСОБА_1 було зроблено скриншот листування відповідача з рієлтором, зі змісту якого, на її думку, вбачається намір ОСОБА_2 відчужити квартиру. Також адвокат просила задовольнити подане нею клопотання про допит свідків, оскільки названі особи можуть підтвердити обставини, які підлягають доказуванню у цій справі.

Позивач ОСОБА_1 підтримала позицію представника.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, 30.01.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надіслав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити без його участі.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З системного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Предметом даного спору є встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також визнання спільною сумісною власністю сторін наступних квартир: АДРЕСА_6 , загальною площею 43,9 кв.м., АДРЕСА_7 , загальною площею 48,6 кв.м., АДРЕСА_8 , загальною площею 64,9 кв.м., АДРЕСА_9 за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 34 кв.м., земельної ділянки площею 01 га кадастровий номер :17:001:0322 за адресою: АДРЕСА_11 , із визначенням розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на вказане майно в розмірі ідеальних часток.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником названих об`єктів нерухомості являється ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи наявність обставин, які, на думку позивача, свідчать про можливі дії відповідача, спрямовані на продаж квартири або квартир, що може унеможливити виконання рішення суду, представник позивача надала скриншот листування в мобільному застосунку.

Проте, з указаного листування неможливо встановити особу, з якою воно ведеться, у тому числі, що адресатом є рієлтор, підтвердити, що це листування здійснюється саме відповідачем, з`ясувати про яку саме квартиру йдеться мова, а також дійти висновку, що зміст повідомлень стосується саме продажу відповідного об`єкта нерухомості.

Таким чином, позивачем всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач на теперішній час вживає заходи щодо відчуження майна, яке є предметом даного спору та щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, а доводи позивача щодо цієї обставини, всупереч вимогам ч.6 ст.81 ЦПК України, ґрунтуються виключно на припущеннях.

За таких обставин суд дійшов висновку, що представником позивача до заяви про забезпечення позову не долучено належних і переконливих відомостей про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову, про застосування яких прохає позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

На підставі викладеного, у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Конюшенко М.А. про забезпечення позову слід відмовити.

Вирішуючи клопотання представника позивача про виклик свідків, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи (ч.1 ст.69 ЦПК України).

Відповідно до статті 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Зважаючи на те, що клопотання представника позивача про виклик свідка за своїм змістом відповідає вимогам статті 91 ЦПК України, подане під час підготовчого судового засідання та враховуючи, що зазначеним у ньому особам відомі обставини, що підлягають доказуванню у цій справі, їх показання можуть мати значення для вирішення даного спору, суд вважає за можливе задовольнити клопотання та викликати для допиту у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Підготовче судове засідання слід відкласти, про що повідомити сторони.

Керуючись ст.ст.91, 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільно набутого майна - відмовити.

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни про виклик свідків - задовольнити.

У судове засідання викликати у якості свідків:

1) ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_12 ;

2) ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_13 ;

3) ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_14 .

Попередити свідків про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за надання умисно завідомо неправдивих показань та за статтею 385 КК України за відмову від давання показань.

Підготовче судове засідання відкласти на 24 березня 2026 року на 09 год. 30 хв., про що повідомити сторони.

Ухвала може бути оскаржена в часині відмови у забезпеченні позову до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Михайлова