Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/175/26
Єдиний унікальний №733/21/26
Рішення

Іменем України

05 лютого 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючої судді - Вовченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання -Мошенець Л.М. ,

представника відповідача АТ «ДОБУ» - Солдатенка А.М. в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ічня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДОБУ» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В січні ОСОБА_1 звернулася до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до АТ «ДОБУ» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») на мою користь 26618,10 грн. за договором банківського вкладу «Мій депозит пенсійний» та 2695,43 грн. відсотків за користування депозитним вкладом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.11.2022 між нею та АТ «Ощадбанк» було укладено договір банківського вкладу фізичної особи (індивідуальна частина) «Мій депозит-пенсійний» № 6, за умовами якого мною було розміщено строковий банківський вклад з початковою сумою вкладу 26618,10 грн., процентна ставка 12%, дата повернення вкладу 13.11.2023 та автоматичним продовженням строку вкладу відповідно до п. 9.1. Договору (публічна частина), визначено рахунок обліку вкладу/ рахунок виплати відсотків НОМЕР_1 , а також рахунок повернення вкладу НОМЕР_2 .

Ніяких заяв про відміну автоматичного продовження дії договору банківського вкладу вона не подавала, ні в письмовому вигляді до відділення банку, ані в електронному вигляді із застосуванням додатку «Ощад 24/7», а 14.11.2023 о 08.07 вона отримала СМС повідомлення від АТ «Ощадбанк» про повернення депозиту в розмірі 29313,53 грн., баланс 0,00 грн.

15.11.2023 позивач звернулася до менеджерів ТВБВ № 10024/0235 (м. Ічня) з метою отримання пояснень щодо ситуації, яка склалася, і їй повідомлено, що з використанням мого мобільного додатку «Ощад 24/7» було внесено зміни до договору банківського вкладу «Мій депозит-пенсійний» (змінено автоматичне продовження дії банківського вкладу) та відповідно перераховано депозитні кошти на картку іншої особи та проведено блокування моєї банківської картки.

Цього ж дня 15.11.2023 вона звернулася із заявою до органів поліції, після чого до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до листа Прилуцької окружної прокуратури від 04.10.2024 № 54-77-6563ВИХ-2454-11006-23 у провадженні слідчих СВ ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження № 0001517 від 15.11.2023, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому ОСОБА_1 являється потерпілою. Письмове повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні нікому не вручалося, запобіжні заходи не обиралися, оскільки, осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення не встановлено. В ході досудового розслідування фактів того, що ОСОБА_1 як споживач фінансових послуг АТ «Ощадбанк» 14-15.11.2023 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції не встановлено. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, рішення про закриття даного кримінального провадження не приймалося.

Оскільки кошти , які були на рахунку їй ніхто не повернув, вона змушена була 03.06.2024 року звернутись до суду з позовом до АТ «ДОБУ» про захист прав споживача.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2025 у справі № 733/1216/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ДОБУ» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої істанції, вона оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.10.2025 у справі № 733/1216/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2025 скасовано, позовні вимоги задоволено, стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 29313,53 грн., що складається з депозитного вкладу за договором банківського вкладу «Мій депозит-пенсійний» - 26618,10 грн. та 2695,43 грн. відсотків за користування депозитним вкладом.

Постанова Чернігівського апеляційного суду від 08.10.2025 у справі № 733/1216/24 набрала законної сили з дня її прийняття.

Ухвалою Верховного Суду від 10.11.2025 у справі № 733/1216/24 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «ДОБУ» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 08.10.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача фінансових послуг і стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Попередньо 16.10.2025 на виконання ухваленого на її користь судового рішення АТ «ДОБУ» перераховано кошти на загальну суму 29313,53 грн., з них депозитний вклад за договором банківського вкладу «Мій депозит-пенсійний» у сумі 26618,10 грн. та 2695,43 грн. відсотків за користування депозитним вкладом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій та

статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Таким чином, з огляду на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 733/1216/24, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вступаючи у листопаді 2022 року у договірні відносини з АТ «Ощадбанк» щодо укладення договору банківського вкладу «Мій депозит-пенсійний» № 6, за умовами якого мною було розміщено строковий банківський вклад з початковою сумою вкладу 26618,10 грн., процентна ставка 12%, дата повернення вкладу 13.11.2023, позивач мала обгрунтовані сподівання, що вказаною банківською установою як надавачем платіжних послуг буде додержано норми діючого законодавства України та зобов`язання за договором банківського вкладу.

Позивач є отримувачем пенсії за віком, розмір якої складав 3871,94 грн. щомісячно, з березня 2023 року по лютий 2024 року 4597,61 грн. щомісячно, з березня 2024 року по лютий 2025 року 4972,70 грн. щомісячно, з березня 2025 року по листопад 2025 року 5520,13 грн. щомісячно, інших доходів немає.

Сам факт доступу невідомих осіб до її банківського рахунку та списання поза її волею без належного реагування банку у період з 14.11.2023 по 15.11.2023 з банківської картки коштів у сумі 29174 грн., , яка для неї є суттєвою, яка перевищувала на той час у 6 разів її середньомісячний дохід пенсійну виплату, і можливість втратити ці кошти безповоротно, справила на позивача вкрай гнітюче враження. Їй було спричинено моральні страждання, які позначили негативні зміни у моєму житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, недовіра ,дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів.

Перенесена психологічна травма призвела до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, тривожність, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість у собі, вимушена зміна звичного способу життя, відчуття несправедливості та незахищеності, тривога з приводу майбутнього.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання, оскільки щоб відстояти свої порушені права, вона змушена була неодноразово відвідувати АТ «Ощадбанк», подавати туди відповідні заяви, звертатися до правоохоронних органів та судових органів, проходити процедуру тривалого судового розгляду (з червня 2024 року по жовтень 2025 року).

Їй знадобилося майже два роки з часу викрадення коштів невідомими особами у листопаді 2023 року, щоб довести обгрунтованість своїх вимог до банку, допущені ним порушення законодавства, і лише за сплином цього часу забезпечити повернення банком коштів у жовтні 2025 року на підставі судового рішення.

Таким чином, унаслідок неправомірних дій АТ «Державний ощадний банк України» їй були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат оцінюються нею у розмірі 10000 грн.

Оскільки у межах справи № 733/1216/24 питання про стягнення моральної шкоди з банківської установи не ставилося, позивач звернулася до суду з такими позовними вимогами.

Ухвалою суду від 07 січня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано термін відповідачу надати відзив на позов.

22 січня 2026 року від відповідача АТ «ДОБУ» надійшов відзив ,в якому відповідач просить в позові ОСОБА_1 відмовити повністю. Як було зазначено , під час розгляду справи №733/1216/24 було встановлено заволодіння коштами позивача третіми особами та в результаті саме їх неправомірних дій.

Саме про незаконні дії з боку третіх осіб позивачка повідомляла Банк та правоохоронні органи. Постанова Чернігівського апеляційного суду від 08.10.2025 у справі №733/1216/24, на яку посилається позивачка, не містить встановлених обставин, які б підтверджували вину Банку у проведенні спірних платіжних операцій та посилання на його неправомірні дії. Позивач ОСОБА_1 не надала доказів наявності моральної шкоди, яка знаходиться в причинному зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не зазначено , в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Сам по собі факт порушення права , за відсутності доведеної наявності вищезазначених втрат немайнового характеру, не є підставою для відшкодування моральної шкоди. При втраті коштів в результаті незаконних дій третіх осіб відсутні неправомірні дії банку та його вина як підстави покладення відповідальності за моральну шкоду.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог позивача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Дана норма містить імперативне правило для суду щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди разом з основними вимогами споживача та не передбачає розгляд таких вимог в окремому провадженні, якщо вирішуються вимоги за основним предметом спору. Таким чином , відсутність вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди при розгляді основного позову про захист прав споживача та їх перенесення в окремий позов суперечить імперативним положенням ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживача», а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву через канцелярію суду , в якій просить розглянути справу без її участі. Позов підтримує.

Представник відповідача АТ «ДОБУ» в судовому засіданні просив у позові ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя (ч.1ст.5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 має депозитний рахунок в АТ «Ощадбанк» , на якому станом на 10.11.2023 перебували грошові кошти в сумі 29313,53 грн. Цього ж дня , близько 10 год на номер телефону ОСОБА_1 надійшло СМС - повідомлення про те,що 13.11.2023 в неї закінчується термін дії договору депозиту в АТ «Ощадбанк». В подальшому остання 15.11.2023 року звернулась до відділення АТ «Ощадбанк» за адресою : м.Ічня вул. Воскресінська,17 для отримання інформації щодо пролонгації коштів на вище вказаному депозитному рахунку. В ході розмови співробітник банку повідомила , що на депозитному рахунку кошти відсутні. Цього ж дня ОСОБА_1 заблокувала картку «Ощадбанк».

Оскільки кошти , які перебували на рахунку позивачки не буди їй повернуті , вона була змушена звернутись з позовом про стягнення матеріальної шкоди до суду.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2025 у справі № 733/1216/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої істанції, вона оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.10.2025 у справі № 733/1216/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2025 скасовано, позовні вимоги задоволено, стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 29313,53 грн., що складається з депозитного вкладу за договором банківського вкладу «Мій депозит-пенсійний» - 26618,10 грн. та 2695,43 грн. відсотків за користування депозитним вкладом.

Постанова Чернігівського апеляційного суду від 08.10.2025 у справі № 733/1216/24 набрала законної сили з дня її прийняття.

Наразі кошти повернуті позивачу в повному обсязі.

Перенесена психологічна травма призвела до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, тривожність, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість у собі, вимушена зміна звичного способу життя,

відчуття несправедливості та незахищеності, тривога з приводу майбутнього.

Позивачу знадобилося майже два роки з часу викрадення коштів невідомими особами у листопаді 2023 року, щоб довести обгрунтованість своїх вимог до банку, допущені ним порушення законодавства, і лише за сплином цього часу забезпечити повернення банком коштів у жовтні 2025 року на підставі судового рішення.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст.ст.16, 23 ЦК України та ст.ст.4, 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19).

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, інших цивільних прав. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через

неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її збагачення.

Європейський Суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року).

Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_1 , остання вказувала, що заподіяння моральної шкоди полягало у порушенні її звичок, життєвих планів та особистих відносин, обмеженні соціальних контактів, витраченому часі для вирішення юридичних питань, як то постійних звернень до поліції та прийняття участі у судових засіданнях, тобто долати негативні емоції, пов`язані з несправедливим переслідуванням, а тому він, як особа похилого віку , мала підвищену вразливість до емоційних та фізичних стресів.

Твердження відповідача про те, що позов про стягнення моральної шкоди з АТ «ДОБУ» не підлягає задоволенню через те, що втрата коштів сталася за участі третіх осіб і вина банку не доведена судом до уваги не береться, оскільки банк повинен створити максимальні умови захищеності вкладів громадян від посягання шахраїв для зміцнення довіри до банківської системи України.

Оскільки позов ОСОБА_1 про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів за договором багнківського вкладу задоволений, то позивач має право на пред`явлення позову про стягнення моральної шкоди.

Суд зазначає, що порушення відповідачем прав позивача, як споживача банківських послуг, безумовно призвели до зміни у звичному життєвому укладі позивача, а відтак, і до моральних страждань, а тому з урахуванням документально підтверджених обставин справи, тривалості провадження у цивільній справі , характеру моральних страждань, яких зазнала позивач, їх глибини та необхідності зміни нормального життєвого стану та витрат часу на відновлення прав суд вважає, що виходячи із засад виваженості, розумності, справедливості та співмірності, обґрунтованим є стягнення на користь ОСОБА_1 сума в 7 000,00 грн. в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди, що буде належною сатисфакцією понесених позивачем душевних страждань.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, часткового задоволення позовних вимог (70%), з відповідача на користь держави необхідно стягнути 2 329,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 206, 263, 264, 265, 280 -281, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України » про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 7 000(сім тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Стягнути з АТ «ДОБУ» на користь держави 2 329,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк україни», , адреса: м. Київ, вул. Госпітальна ,12 Г, 01001.

Повний текст рішення складений та проголошений 05 лютого 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко