Єдиний унікальний номер 722/1530/25
Номер провадження 2/722/55/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Припхан І.І.,

з участю секретаря Козак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2025 представник позивача ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії - адвокат Миронов С.І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу на суму 5112,61 грн, вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії звернулося до Сокирянського районного суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , однак ухвалою суду від 01.05.2025 судовий наказ скасовано за заявою ОСОБА_2 , який вказував, що стягувач нараховує заборгованість за послуги з розподілу природного газу посилаючись на Постанови НКРЕП №1839 від 26.02.2022 року, №2494 від 30.09.2015 року, № 1944 від 30.12.2022 року «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу природного газу для АТ «Чернівцігаз», які не зареєстровані у Міністерстві юстиції, а тому не можуть слугувати підставою для стягнення плати; наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право; він є ветераном війни та має встановлену II групу.

Враховуючи те, що заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу відповідачем після скасування судового наказу не сплачена, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. При цьому, відповідач фактично отримує послугу з розподілу природного газу, приєднався до типового договору розподілу природного газу та має непогашену заборгованість.

Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором газорозподільної мережі регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора газорозподільної системи та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідач споживає природній газ на об`єкті (житловий будинок), в якому він зареєстрований та проживає, та який під`єднано до газорозподільної системи і надається послуга розподілу (доставки) природного газу, про що свідчить, зокрема, збільшення показників лічильника газу на об`єкті відповідача, що підтверджується фотографіями лічильника газу відповідача.

Фактом приєднання відповідача до умов типового договору розподілу природного газу є фактичне споживання відповідачем природного газу. При цьому, відповідач не звертався до позивача із заявами про припинення розподілу природного газу, фактично користувався цими послугами, визнаючи таким чином наявність правовідносин та взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Відповідачем не проведено повних розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 5112,61 грн.

Посилаючись на умови типового договору просять суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з розподілу природного 5112,61 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Представник позивача Миронов С.І. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак представником відповідача адвокатом Гінгуляком О.М. 03.02.2025 року подано додаткові пояснення у справі за змістом яких у задоволенні позову просив відмовити, мотивуючи тим, що зазначений позивачем ЕІС-код №56XM40I503518153 не відноситься до споживача ОСОБА_1 , докази які б підтверджували (розшифровували), що код №56XM40I503518153 належить саме відповідачу відсутні, а також відсутні докази того, що відповідачем був підписаний або будь яким іншим чином підтвердження з погодженням з умовами типового Договору на розподіл природнього газу на який посилається позивач.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 побутового споживача природного газу та його об`єкт підключеного до газорозподільної системи Оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 , лічильник газу: тип Самгаз RS/2001-2Р G4 №7091529, рік випуску 2021.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.05.2025 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволено, скасовано судовий наказ, який виданий Сокирянським районним судом Чернівецької області від 24.04.2025 у справі № 722/948/25 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 4637,84 гривень. На обгрунтування заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 посилався на те, що з даним судовим наказом не погоджується, оскільки ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії безпідставно нараховує заборгованість за розподіл природного газу. Стягувач нараховує заборгованість за послуги з розподілу природного газу посилаючись на Постанови НКРЕП №1839 від 26.02.2022 року, №2494 від 30.09.2015 року, № 1944 від 30.12.2022 року «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу природного газу для АТ «Чернівцігаз», які не зареєстровані у Міністерстві юстиції, а тому не можуть слугувати підставою для стягнення плати Також зазначив, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право В даному випадку присутній спір про його порушене право. Він є ветераном війни та має встановлену II групу інвалідності внаслідок війни, а відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю І та II групи звільняються від сплати судового збору.

До матеріалів справи позивачем долучено типовий договір розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року за №1384/27829.

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2024 по 30.04.2025 у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка становить 5112,61 грн.

Як вбачається з фото лічильника газу, зробленого 24.09.2024, показник лічильника становить 4210,13 м.куб., а у березні 2025 6082 м.куб., що підтверджує використання споживачем газу.

Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем відповідно до вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 22.02.2024 року №376, Про внесення змін до Постанови НКРЕП від 30.12.2022 року за №1944.

Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператор газорозподільних систем зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з п.1 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем - розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з п.2 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем - річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно з п.6.1 розділу VІ Типового договору - оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.6.2 розділу VІ Типового договору - тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Постановою НКРЕП від 30.12.2022 року №1944 (із змінами, внесеними постановою від 22.02.2024 за №376) встановлено позивачу з 01.03.2024 року тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 2,388 грн за 1м3 на місяць.

Згідно з п.6.4 розділу VІ Типового договору - розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Згідно з п.6.6 розділу VІ Типового договору - оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно - правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно з ч. 4 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; заява-приєднання складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта; лічильник газу засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку; підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Основними функціями Оператора ГРМ є, зокрема, забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБГ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів; забезпечення оперативно-диспетчерського управління ГРМ та планово - профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт на об`єктах ГРМ з урахуванням вимог охорони праці та техніки безпеки; виконання договірних зобов`язань при розподілі (споживанні, передачі) природного газу ГРМ; забезпечення приєднання об`єктів замовників до ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, за їх зверненням та за умови дотримання вимог цього Кодексу.

Відповідно до п.1.2 та 1.3 розділу 1 Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів, та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» Кодексу газорозподільних систем. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка постачальної організації та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Як визначено п.7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Отже, враховуючи фактичне споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , яке підтверджене розрахунком заборгованості та фото фіксацією лічильника газу, відповідно до яких об`єм спожитого газу зростав, ОСОБА_1 здійснив приєднання до умов типового публічного договору постачання природного газу з позивачем та умов типового публічного договору розподілу природного газу, тобто позивач є побутовим споживачем природного газу, який постачається за вищевказаною адресою та йому відкрито особовий рахунок.

Згідно з п. 2 Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем»- операторам газорозподільних систем необхідно отримати персональні ЕІС-коди (EnergyIdentificationCode) як суб`єктам ринку природного газу протягом десяти днів з дня набрання чинності цієюПостановоюшляхом звернення до оператора газотранспортної системи, а також присвоїти в місячний строк з дня отримання персонального ЕІС-коду всім споживачам (у тому числі побутовим), підключенням до газорозподільних систем, персональних ЕІС-кодів та передати їх оператору газотранспортної системи.

Тобто, необхідність наявності у побутового споживача присвоєного Оператором ГРМ персонального ЕІС - коду як суб`єкта ринку природного газу, є однією з підстав для постачання природного газу побутовому споживачу.

Відповідно до Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживача є наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГРМ, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного разу.

У випадку відмови побутових споживачів природного газу від присвоєння їм персоніфікованих ЕІС-кодів, оператором ГРМ має бути здійснено присвоєння ЕІС-коду окремій точці комерційного обліку споживача (об`єкту побутового споживача).

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача в частині заперечення належності ЕІС-коду споживачу ОСОБА_1 та відсутність підписаного договору. Окрім того, суд звертає увагу, що згідно розрахунку заборгованості показника лічильника газу за березень 2025 та квітень 2025 подані саме споживачем.

Щодо заперечень відповідача у заяві про скасування судового наказу в частині реєстрації постанов НКРЕКП в Міністерстві юстиції України, то необхідно зазначити, що згідно з ч.6 ст.14 Закону України «Про НКРЕКП» рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України.

Згідно з ч.7 ст. 14 Закону України «Про НКРЕКП» рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення.

Згідно з ч.6 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» рішення Регулятора про встановлення тарифів на послуги транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу, послуги установки LNG підлягають оприлюдненню шляхом розміщення на веб-сайті Регулятора.

Відповідні рішення Регулятора про встановлення тарифів наразі в судовому порядку не оскаржені та не скасовані, а положення пункту 6 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у визначеному законом порядку неконституційними не визнано.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б спростовували той факт, що відповідач не користувався наданими позивачем послугами газопостачання, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем послуг, які надавалися позивачем.

Відповідач у передбачений процесуальний спосіб не спростував укладення такого договору та документально не підтвердив того, що він звертався до позивача із заявою про відмову він надання послуг.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, надання позивачем послуг та їх споживання відповідачем є діями осіб, з якими закон, зокрема ст. 11 ЦК України, пов`язує підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а тому відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача від оплати комунальних послуг.

Згідно з розрахунком заборгованості від по об`єкту за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу перед Чернівецькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» за період з 01.03.2024 по 30.04 2025 року в розмірі 5112,61 грн.

Із розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги не сплачує, чим порушує виконання зобов`язань, визначених Типовим договором в частині виконання обов`язку оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу, що свідчить про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог так як відповідач не виконує покладених на нього зобов`язань та у встановлені строки не оплатив у належному розмірі наданні йому позивачем послуги за розподіл природного газу, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Компенсація судового збору здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (абзац другий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590).

Компенсація судового збору відповідно до підпункту 1-1 пункту 16 вказаного Порядку здійснюється органами Казначейства на підставі виконавчих документів з відповідного рахунка спеціального фонду державного бюджету, на який такий судовий збір зарахований (абзац шостий пункту 18 Порядку).

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню з нього на користь позивача, а їх слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 526, 615 ЦК України, ст. ст.12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії (юридична адреса: 58005, м.Чернівці, вул.Винниченка, буд. 9А, ) заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 5112 (п`ять тисяч сто дванадцять) грн. 61 коп.

Компенсувати ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Чернівецької філії (юридична адреса: 58005, м.Чернівці, вул.Винниченка, буд. 9А, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.І. Припхан