ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/330/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна про визнання договорів недійсними,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна та просив визнати недійсним Кредитний договір №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року; визнати недійсним Договір поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року; визнати недійсним Договір іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року; визнати недійсним Договір №GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29 квітня 2020 року в частині відступлення прав вимоги за Кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року, Договором іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року; визнати недійсним Договір №GL3N217214-1 купівлі-продажу майнових прав від 29 квітня 2020 року в частині відступлення прав вимоги за Кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року, Договором іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року; визнати ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ», таким що немає прав Кредитора за Кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року, Договором іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року; Зняти заборону відчуження, скасувати запис про іпотеку 265098 (спеціальний розділ) та запис обтяження 265358 (спеціальний розділ) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (де Іпотекодержателем та Обтяжувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», іпотекодавцями та особами, майно/права яких обтяжується ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м.,(сімдесят два цілих чотири десятих) метрів квадратних, яка складається із трьох кімнат та належить Іпотекодавцям на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого, 21 березня 2002 року Харківською міською радою Виконавчим комітетом Головним управлінням економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Відділом приватизації житлового фонду за реєстровим номером №2-02-196746, зареєстроване у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16319132 від 17.10.2007р. реєстраційний номер № 20681835, номер запису П-2-28966, в книзі, стягнути з Відповідачів на користь Позивача судові витрати за сплату судового збору в сумі 5465,20 грн. та судові витрати на професійну правову допомогу за попереднім розрахунком у розмірі 20990,00грн. та витрати, пов`язані із залученням експертів із наданням професійної правничої допомоги у розмірі оплачених рахунків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.11.2007 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 100 000,00 дол. США в порядку і на умовах визначених договором.

Крім цього, 16.11.2007 між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений, підписаний і нотаріально посвідчений договір іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого іпотекодавці, передали в іпотеку ВАТ КБ «Надра», в забезпечення повернення боржником за вищевказаним кредитним договором суми кредиту нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м.,(сімдесят два цілих чотири десятих) метрів квадратних, яка складається із трьох кімнат та належить Іпотекодавцям на праві приватної спільної власності.

Також Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений, підписаний Договір поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року.

29.04.2020 ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та ПАТ «КБ «Надра» уклали Договір № GL3N217214-1 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема: право набути у власність гроші та/або майно на підставах, що пов`язані із здійсненням продавцем кредитних операцій, укладенням відповідних договорів та фактичною видачею грошових коштів; право оскаржувати припинення Прав вимоги, в тому числі право оскаржувати в судовому порядку припинення (відсутність) Прав вимоги. Також, 29.04.2020 ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та ПАТ «КБ «Надра» уклали Договір № GL3N217214 про відступлення прав вимоги, відповідно до п.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору/іпотекодержателю належні Банку, а новий кредитор/ іпотекодержатель набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставозадовців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі Боржники, включаючи права вимоги до право ступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли вимоги обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахування усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», на далі за текстом Права вимоги. Новий кредитор/іпотекодержатель сплачує банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному цим Договором. Відповідно до п.2 Договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги від 29.04.2020 за цим Договором Новий кредитор/іпотекодержатель в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, включаючи: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржником грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, права вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо Боржників, втому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору.

Крім того, відповідно до Договору, сторони підтверджують, що після набуття Новим кредитором/іпотекодержателем прав вимоги, новий кредитор/іпотекодержатель має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п.3 Договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020 Новий кредитор/ іпотекодержатель зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення прав вимоги за Основними договорами протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня набрання чинності цим Договором. В пункті 5 Договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020 узгоджено, що Новий кредитор/іпотекодержатель підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав наявні у Банку документи, що підтверджують Права вимоги до боржників.

Позивачі вказують про відсутність заборгованості та нікчемність будь-яких вимог за Основним договором з огляду на наступне. 28.11.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Київського ВП ГУ НП в Харківській області за фактом підробки документів, а саме підміна в бухгалтерському обліку гривневого обліку на валютний та пред`явлення вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору, який є нікчемним. За вказаними фактами Київським ВП ГУ НП в Харківській області відкрито кримінальне провадження за № 0005097, відомості про яке 28.11.2018 внесено до ЄРДР. В ході досудового розслідування згідно з ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 слідчим суддею був наданий дозвіл ознайомитися та зробити копії організаційно-розпорядчих, первинних документів, документів бухгалтерського обліку. На підставі отриманих документів за постановою слідчого від 18.12.2019 в кримінальному провадженні призначена судово-економічна експертиза за кримінальним провадженням від 28.11.2018 № 0005097. За результатами проведеного дослідження в обсязі наданих документів були надані відповідні висновки (висновок експерта від 18.05.2020 № 8/295СЕ-19), зокрема: в обсязі наданих документів, не надається за можливе підтвердити документально операцію з видачі ОСОБА_2 кредитних коштів у готівковій формі в сумі 100000 доларів США відповідно до умов кредитного договору № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007, з причини, докладно викладених в дослідницькій частині. Відповідно до висновку експерта № 8/141СЕ-20, в обсязі наданих документів не надається за можливе встановити відповідність довідки ПАТ КБ «Надра» вих. № 1-10-2549 від 01.03.2016 в частині загальної суми платежів по кредиту клієнта умовам кредитного договору № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007; сума заборгованості по кредитному договору № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 не є обґрунтованою; в обсязі наданих документів підтверджується сплата за кредитним договором № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 грошових коштів у сумі 115435,40 доларів США та 46831,12 гривень. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження № 0005097 від 28.11.2018 за ознаками ч.3 ст.190 КК України доведено факт наявності порушень бухгалтерського обліку співробітниками відділення ПАТ «КБ «Надра» за Договором № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007. Документально не підтверджено факт видачі кредитних коштів за кредитним договором № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 в сумі 100000 доларів США, однак фактично в обхід бухгалтерського обліку фактично на руки ОСОБА_2 отримала грошові кошті в гривні на загальну суму 505000,00 грн. та вважала кредит таким, що виданий в валюті гривні. В подальшому згідно з наданими квитанціями повністю погасила свої кредитні зобов`язання.

Крім того, позивачі зазначили, що в період здійснення кримінального провадження ними з порушенням строків, встановлених п.3 Договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020 було отримано повідомлення від нового кредитора про заміну Кредитора в зобов`язанні. 30.06.2020 позивачі отримали письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та вимог про усунення порушення із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки вих. № 15/05-01 від 15.05.2020, відповідно якого станом на 29.04.2020 за кредитним договором обліковується заборгованість у розмірі 113896 доларів США 16 центів (еквівалент 3080720,28 грн.). Даний документ одночасно відображає стислий зміст порушених зобов`язань та є вимогою про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Також позивачів повідомлено, що відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлові приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмові вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільного звільнити житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Також вказують, що наявність дійсних зобов`язань за Кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293К від 16.11.2007 позивачі заперечують, тому докази видачі кредиту за Кредитним договором № 6/1/32/2007/840-К/293К від 16.11.2007 року та документальне підтвердження заборгованості є предметом доказування в даній справі, оскільки встановлення даної обставини може підтвердити їх твердження щодо відсутності на дату укладення спірного договору дійсних зобов`язань.

Кредитний договір за № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 не був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, а саме: виконання Відповідачем-2 обов`язку з видачі кредиту в розмірі 100000,00 тисяч доларів США.

Зауважили, що вони не мають і не мали на дату укладення договору про відступлення прав вимоги перед Новим кредитором, відповідачем-1 по справі, зобов`язань, на які останній заявляє права вимоги.

В зв`язку з відсутністю об`єкту цивільних прав та обов`язків виключається існування правовідносин щодо нього. Відповідач-1 не набув права вимоги внаслідок недійсності Кредитного договору та похідних від нього договорів.

Оскільки ПАТ «КБ «НАДРА» фактично не мав прав вимоги за Кредитним договором № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007, ТОВ «ФК«ФІНРАЙТ» відповідно не могло набути ці права. Враховуючи, що вся документація щодо Кредитного договору була представлена відповідачу-1 до моменту укладення спірного правочину, наявна в нього і на цей час, Договір відступлення прав вимоги не мав економічного сенсу та очевидної законної мети.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, новим рішенням задовольнити позов в повному обсязі.

Скарга мотивована тим ж доводами, що і позовна заява.

Кредитний договір за № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 не був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, а саме: виконання Відповідачем-2 обов`язку з видачі кредиту в розмірі 100000,00 тисяч доларів США.

Зауважує , що вони не мають і не мали на дату укладення договору про відступлення прав вимоги перед Новим кредитором, відповідачем-1 по справі, зобов`язань, на які останній заявляє права вимоги.

В зв`язку з відсутністю об`єкту цивільних прав та обов`язків виключається існування правовідносин щодо нього. Відповідач-1 не набув права вимоги внаслідок недійсності Кредитного договору та похідних від нього договорів.

Оскільки ПАТ «КБ «НАДРА» фактично не мав прав вимоги за Кредитним договором № 6/1/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007, ТОВ «ФК«ФІНРАЙТ» відповідно не могло набути ці права. Враховуючи, що вся документація щодо Кредитного договору була представлена відповідачу-1 до моменту укладення спірного правочину, наявна в нього і на цей час, Договір відступлення прав вимоги не мав економічного сенсу та очевидної законної мети.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що не перешкоджає розгляду скарги відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, перевіривши її доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду відповідає.

Суд своє рішення мотивував наступним.

На думку суду, кредитний договір, укладений між ВАТ КБ Надра та ОСОБА_2 повністю відповідає нормам чинного законодавства і будь-яких підстав, які передбачені ст. 203 ЦК України, для визнання договору недійсним не має, так як міст правочину не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Позивач ОСОБА_2 в момент підписання вищевказаного кредитного договору - була дієздатною особою і чітко розуміла свої дії щодо підписання кредитного договору та її особистого бажання на отримання кредиту в сумі 100 000,00 доларів США, за чим вона і звернулася до відповідача, обравши банківську установу серед інших банків, і крім того, вона мала можливість та ознайомилася з усіма істотними умовами кредитного договору, про що свідчить сам текст договору з його особистими підписом і вже 16 листопада 2007 року реалізувала своє право на укладання договору та отримання кредиту в сумі 100 000,00 доларів США в ВАТ КБ «Надра» згідно заяви на видачу готівки № NL-1 від 16 листопада 2007 року кредиту де вказано, що суму отримав, що підтверджується її підписом в даній заяві в графі «зазначену суму одержав».

позивач ОСОБА_2 перед укладанням кредитного договору була ознайомлена із загальними умовами кредитування, погодилася з ними, наслідком чого стало його підписання ОСОБА_2 .

Тобто, позивачу - були достеменно відомі усі істотні умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили її прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах.

За змістом забезпечувальних договорів, ними забезпечується зобов`язання Позичальника ОСОБА_2 повернути кредит у сумі 100000 (сто тисяч) доларів США 00 центів, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, плату за управління кредитом, можливі штрафні санкції (розділ «Визначення термінів», «Зобов`язання», арк. 1 Договору іпотеки; п. 1.1. Договору поруки).

Також, у розпорядженні на видачу готівкових коштів відділення № 32 філії ВАТ КБ «Надра» від 16.11.2007 р., за підписом начальника відділення № 32 ОСОБА_3 та менеджера по роботі із фізичними особами ОСОБА_4 , зазначено, мовою оригіналу: «Выдайте кредитные средства клиенту ОСОБА_5 в сумме 100 000 (сто тысяч) долларов США 00 центов путем выдачи средств согласно кредитного договора № 6/4/32/2007/840-К/293 от 16.11.2007г. со ссудного счета в кассу площадки продаж» (а.с.82 т.6).

Зазначене розпорядження про видачу готівкових коштів було виконано, що підтверджується меморіальним ордером від 16.11.2007 р. за особовим рахунком № НОМЕР_1 про перерахування грошових коштів у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США 00 центів до ТОБО 32 каси в доларах США із призначенням: «Кредит ОСОБА_2 надані кредитні кошти зг. Кред. Дог. № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 р».

Банком видано гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США 00 центів, що підтверджується Заявою на видачу готівки № NL-1 від 16 листопада 2007 року, яка власноруч підписана позичальницею (а.с.123 т.6).

Так, дійсно, у графі «Зміст операції» вищевказаної заяви на видачу готівки зазначено: «Кредит ОСОБА_2 надані кредитні кошти зг. кред. дог. № 6/4/32/2007/840-К/293 від 16.11.2007 р».

Але наявність різниці в одному друкованому знаку у назві кредитного договору у тексті договору цифра «1» замість зазначеної у тексті первинних документів цифри «4» жодним чином не може свідчити про відсутність зобов`язань Позичальниці, Поручителя та Іпотекодавців перед банком з повернення 100000,00 доларів США.

Адже зміст зобов`язання та правовідносин сторін визначається не номером договору та не його назвою, а його умовами, щодо яких сторонами у належній формі досягнуто згоди. Відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч. 2 ст. 235 ЦК України).

Суд вважає безпідставним та необґрунтованим твердження Позивачів про те, що укладені із банком Договір кредиту, Договір іпотеки, Договір поруки не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що ними обумовлені, з огляду відсутності підстав визнання договорів недійсними, на чому наполягає Позивач.

На думку суду, жодних підстав недійсності оскаржуваних (оспорюваних) правочинів (кредитного договору та іпотечного договору, договору поруки), передбачених ст. 203 ЦК України в позові не наведено і суду не надано.

Однак, як вбачається з викладених вище обставин, всупереч вищезазначеним нормам цивільного права позивач ОСОБА_1 намагається уникнути будь-яких зобов`язань за укладеним кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки і має намір покласти на ТОВ «ФК «Фінрайт» несприятливі правові наслідки через невиконання ними, передбачених даним договором своїх кредитних обов`язків, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог, слід відмовити повністю саме через його необґрунтованість і безпідставність, а не через пропуск позивачем строку позовної давності, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, подання позовної заяви Позивачами про визнання недійсними договорів, які виконувалися ними протягом 8-ми років, а також твердження про фіктивність даних договорів є, вочевидь, поведінкою, яка не відповідає попередній поведінці Позивачів та, діями, які порушують принцип добросовісності та спрямовані на протиправне ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань за укладеними договорами кредиту, поруки та іпотеки на шкоду кредитору.

Сторонами Кредитного договору, а також забезпечувальних договорів, досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору у належній формі, текст договорів та додаткових угод до них підписано сторонами та на їх виконання сторонами вчинялися певні дії, відповідачем видано кредитні кошти, а позивачами здійснювалося погашення кредитної заборгованості на протязі кількох років, тощо.

Позичальником, Поручителем або Іпотекодавцями не вживалося жодних дій зі звернення до кредитора із пропозиціями щодо зміни, припинення або оскарження кредитного договору до суду з підстав порушення його/їх прав, як сторони/сторін відповідних договорів.

Також кредитний договір не було оспорено позичальником з підстав неотримання грошових коштів на підставі ч. 1 ст. 1051 ЦК України. Докази того, що кредитний договір було укладено Позивачем під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини також відсутні.

Навпаки, Позивачами протягом 2008 2014 років здійснювалося погашення кредиту (а.с.84-122 т.6), що свідчить не тільки про досягнення сторонами згоди за усіма істотними умовами, а й про часткове виконання Позивачами своїх обов`язків за цим договором. Зазначене Позивачами не заперечується.

Оскільки вимоги позивача визнати ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ», таким що немає прав Кредитора за Кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року, Договором іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року та Зняти заборону відчуження, скасувати запис про іпотеку 265098 (спеціальний розділ) та запис обтяження 265358 (спеціальний розділ) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (де Іпотекодержателем та Обтяжувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», іпотекодавцями та особами, майно/права яких обтяжується ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м.,(сімдесят два цілих чотири десятих) метрів квадратних, яка складається із трьох кімнат та належить Іпотекодавця на праві приватної спільної на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого, 21 березня 2002 року Харківською міською радою Виконавчим комітетом Головним управлінням економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Відділом приватизації житлового фонду за реєстровим номером №2-02-196746, зареєстроване у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16319132 від 17.10.2007р. реєстраційний номер № 20681835, номер запису П-2-28966, в книзі, є похідними від визнання договорів недійсними, - правових підстав їх задоволення суд не вбачає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Судом були встановлені наступні обставини справи.

16.11.2007 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 100 000,00 дол. США в порядку і на умовах визначених договором (а.с.35-36 т.1).

Крім цього, 16.11.2007 між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений, підписаний і нотаріально посвідчений договір іпотеки №6/1/32/2007/840-К/294 від 16 листопада 2007 року, відповідно до умов якого іпотекодавці, передали в іпотеку ВАТ КБ «Надра», в забезпечення повернення боржником за вищевказаним кредитним договором суми кредиту нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м.,(сімдесят два цілих чотири десятих) метрів квадратних, яка складається із трьох кімнат та належить Іпотекодавцям на праві приватної спільної власності (а.с.50-53 т.1).

Також Договором поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений, підписаний Договір поруки №6/1/32/2007/840-П/295 від 16 листопада 2007 року (а.с.58 т.1).

29.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №6/1/32/2007/840-К/293 від 16 листопада 2007 року, відповідно до якого право грошової вимоги та договорами забезпечення перейшло до відповідача.

29 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» було укладено договір №GL3N217214 про відступлення прав вимоги, за яким Первісний кредитор 29 квітня 2020 року передав Новому кредитору, а Новий кредитор прийняв у власність права вимоги до позичальника за Кредитним договором. До Нового кредитора перейшли права вимоги до Позичальника та Іпотекодавця у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення прав вимоги та згідно ст.512 Цивільного Кодексу України ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» є Новим кредитором у зазначеному зобов`язанні (а.с.254-257 т.1).

Відповідно до статті 1 Договору № GL3N217214 від 29 квітня 2020 року Новий кредитор набув усі права за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок, передачі предметів забезпечення і рахунок виконання зобов`язань, право вимагати та отримувати платежів за гарантією (якщо така видавалася). Права кредитора за Основними договорами перейшли до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане банку відповідно до умов Основних договорів.

Згідно з пунктом 3.3.1 Кредитного договору сторони визначили порядок погашення заборгованості: з 16.11.2007 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до пункту 1.3.1 цього договору.

Відповідно до пункту 1.3.1 Кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,49 % відсотків на рік. Нарахування відсотків за користуванням Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту.

Так, на момент укладення Кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цього правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків. В укладеному Кредитному договорі визначені всі умови кредитування, зокрема розмір наданого кредиту, строк користування ним, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов`язки кредитодавця і позичальника відповідальність сторін.

Належним доказом факту отримання позивачем (позичальником) кредиту в ВАТ КБ «Надра» є заява на видачу готівки № NL-1 від 16 листопада 2007 року, яка власноруч підписана позичальницею, з особистим підписом ОСОБА_2 про отримання вказаної суми кредиту готівкою, і в якій особу позичальника було встановлено згідно даних його паспорту.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (у даному випадку - заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги боргу).

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Спеціальними нормами в окремих сферах передбачено, що правочини про відчуження, обтяження активів або прийняття зобов`язань особою, вчинені особою з метою уникнення виконання іншого майнового зобов`язання цієї особи або з метою унеможливити задоволення вимоги стягувача за рахунок майна, є за певних умов нікчемними (частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") або можуть бути визнані недійсними (частина перша статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження"). У юридичній науці такі правочини відомі як фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду інтересам кредиторів).

Загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить.

У той же час однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами 2, 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, а тому у разі, якщо сторони, які укладають договір, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, то правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), з одночасним посиланням на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Верховний Суд звертається до власних правових позицій в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17, Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Доводи скарги не знайшли підтвердження у матеріалах справи та висновків суду не спростували.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 19 січня 2026 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

О.В. Маміна.