Справа № 203/628/26
Провадження № 2-о/0203/58/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

про повернення заяви

05 лютого 2026 року суддя Центральний районний суд міста Дніпра Колесніченко О. В., розглянувши у окремому провадженні № 2-о/0203/58/2026 заяву ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася із заявою окремого провадження, зазначивши заінтересованою особою Дніпровську міську раду, в якій просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2026 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 27 січня 2026 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 29 січня 2026 року заява залишена без руху з наданням строку у п`ять днів для виправлення недоліків шляхом подання заяви у новій редакції з відповідною кількістю копій для учасників.

04 лютого 2026 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду подала нову заяву з такими самими вимогами, зазначивши заінтересованою особою ОСОБА_3 , проте вимоги ухвали залишились невиконаними.

Так, заява не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у заявника, а також не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) заінтересованої особи або номер і серію паспорта останньої, адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у заінтересованої особи.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 318 ЦПК України в заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини та причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Так, у первісній редакції заяви ОСОБА_1 не зазначала, для якої саме мети їй потрібне встановлення заявленого факту, що має визначати не тільки зміст заяви та юридичні наслідки за для яких потрібний такий факт, а і коло заінтересованих осіб з урахуванням їх юридичного інтересу, які мають бути зазначені у заяві з усіма відомостями, передбаченими п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

У заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду від 29 січня 2026 року, ОСОБА_1 , залучивши заінтересованою особою замість Дніпровської міської ради матір померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , проте не змінюючи змісту заяви і вимог, зазначає, що головною метою встановлення факту спільного проживання її, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу є «можливість отримання статусу потерпілого в кримінальному провадженні про вбивство ( за текстом заяви - ОСОБА_2 ), додатковою метою є допомога матері ОСОБА_4 в отриманні одноразової грошової допомоги по втраті здоров`я, яка мала бути, але не була виплачена ОСОБА_2 (тому підлягає успадкуванню), пенсії по інвалідності внаслідок участі у бойових діях, яка мала бути призначеною, але не була призначена через ненадання відповідних документів до ПФУ ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом пів року від подання їм відповідної заяви до моменту смерті. Внаслідок чого матері відмовлено в оформленні пенсії по втраті годувальника. Жодних фінансово-майнових спорів між нею та ОСОБА_3 немає, в разі набуття нею, ОСОБА_1 , офіційного права звернення до ТЦК та СП та вирішення цих питань, отримувачем цих виплат однаково буде ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, тому вона на них не претендує….».

Cправи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за умов, якщо факти, які підлягають встановленню, відповідно до закону викликають юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Як видно з заяви головною метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим є отримання статусу потерпілої у кримінальному провадженні (№ 0000676 за ч.1 ст. 115 КК України за фактом смерті ОСОБА_2 ), проте Верховний Суд у своїй постанові від 17 липня 2025 року у справі № 694/954/21 навів чіткі висновки про те, що підстави для визнання і залучення особи як потерпілої та набуття такого статусу особою за приписами статей 1, 55 КПК України визначаються лише кримінальним процесуальним законодавством. Так, у ч. 6 ст. 55 КПК України встановлено, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи, положення частин 13 ст. 55 цього Кодексу поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькими родичами та членами сім`ї визнаються також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Вирішення питань, пов`язаних із реалізацією особами, визнаними потерпілими на підставі ч. 6 ст. 55 КПК, їх процесуальних прав, передбачених ст. 56 цього Кодексу, серед яких і право висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому (п. 5 ч. 3 ст. 65 КПК) належить до компетенції суду відповідної інстанції, який здійснює провадження в справі про кримінальне правопорушення і не може залишити її без уваги, враховуючи приписи статей 370, 374, 419, 420, 441, 442 КПК.

У вказаній постанові від 17 липня 2025 року № 694/954/21 Верховний Суд чітко зазначив, що «не ґрунтуються на законі, а отже є безпідставними твердження сторони захисту та представника потерпілих про те, що в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 6 ст. 55 КПК належним підґрунтям до визнання потерпілою в кримінальному провадженні особи, яка спільно проживала, але не перебувала у шлюбі із особою, якій внаслідок кримінального правопорушення заподіяно смерть, є рішення цивільного суду в справі про встановлення відповідного факту проживання однією сім`єю без шлюбу, без якого такі обставини не можуть бути встановлені в кримінальному провадженні.

Підстави до визнання та залучення особи як потерпілого та набуття такого статусу особою, за приписами статей 1, 55 КПК визначаються лише кримінальним процесуальним законодавством України.».

Таким чином, належить дійти висновку про те, що заявлена мета встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не має юридичного значення, оскільки вирішення питання залучення особи у статусі потерпілої у кримінальному провадженні можливо вирішити лише з підстав, передбачених КПК України у кримінальному провадженні, а саме по собі встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не тягтиме юридичних наслідків для визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.

Крім того, інша заявлена мета встановлення факту спільного проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - можливість здійснення представництва інтересів матері померлого у різних установах, в тому числі, ПФУ, ТЦК та СП за для реалізації її спадкових прав, проте встановлення такого факту не має юридичного значення для представництва інтересів іншої особи і не підтверджуватиме повноваження ОСОБА_1 на представництво певних юридичних інтересів ОСОБА_3 , натомість правовідносини представництва оформлюються у відповідності з вимогами ст. 237-250 ЦК України таким правочином як довіреність, у передбаченій ст. 245 ЦК України формі.

Відповідно, встановлення заявленого факту для ОСОБА_1 за для заявленої мети - реалізації спадкових прав іншої особи та представництва інтересів такої особи перед третіми особами не породжуватиме для ОСОБА_1 юридичних наслідків.

Зважаючи на викладене, подана ОСОБА_1 заява не містить мети за для якої встановлений факт тягтиме виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав ОСОБА_1 та взагалі матиме значення для самої заявниці.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За таких обставин, оскільки заявник у встановлений судом строк не усунула виявлені недоліки позовної заяви у визначеному в ухвалі обсязі, виконавши лише частково такі вимоги, належить дійти висновку про повернення її заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, про що постановляється ця ухвала.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 318, 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, де заінтересованою особою зазначена ОСОБА_3 вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині - набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко