Провадження № 2-з/932/8/26
УХВАЛА

30 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Рибкіна О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Також від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої позивач вказав, що загальний розмір заявлених ним позовних вимог становить 639166,11 грн, з яких: 139166,11 грн - матеріальна шкода; 500 000 грн - моральна шкода. Вказана сума є значною, а її реальне виконання у майбутньому може бути істотно ускладнене або зробитися неможливим без вжиття судом заходів забезпечення позову. Згідно з відповіддю Територіального сервісного центру MBC № 1241 y Дніпропетровській та Запорізькій областях від 04 грудня 2025 року, наданою на адвокатський запит, за відповідачем-2 ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб: Марка, модель: BMW 3201 XDRIVE; Рік випуску: 2015; Об?єм двигуна: 1997 куб. см; VIN (номер кузова): НОМЕР_1 ; Дата реєстрації: 10 липня 2025 року. Відповідно до інформації МВС, відчуження зазначеного транспортного засобу власником не проводилось, однак у будь-який момент таке відчуження є можливим, що створює реальний ризик виведення майна з власності відповідача та унеможливлення виконання майбутнього судового рішення. Тому просить суд забезпечити позов - накласти арешт на транспортний засіб, що належить відповідачу-2 ОСОБА_3 , a саме: автомобіль BMW 320I DRIVE, 2015 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , із забороною його відчуження, розпорядження та перереєстрації до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Одним з видів забезпечення позову, визначених ст.150 ЦПК України, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В даному випадку позивачем не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову, про які ним заявлено, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі.

Так, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивачем зазначено те, що їх незастосування може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна, а лише твердження позивача про потенційну можливість відповідача здійснення певних дій, у разі не забезпечення позовних вимог без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 183/5864/17.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, на підставі яких суд мав би змогу пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, відсутності доказів, які підтверджують обґрунтованість вжиття заходу забезпечення позову, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153, 353-354, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Рибкін