Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/717/26
У Х В А Л А

02.02.2026 Суддя Київського районного суду м. Полтави Яковенко Н.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 30.01.2026 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

В поданій до суду позовній заяві просить визнати недійсним з моменту укладення договір дарування 1/2 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що укладений 06.08.2024.

Одночасно позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною вчинення будь-яких дій на нерухоме майно 1/2 частки нежитлового приміщення цеху з виробництва меблів загальною площею 1596,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Просить також заборонити державним реєстраторам вчиняти будь-які дії в частині вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного майна.

Суд, розглянувши матеріали, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України також передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З поданої до суду заяви ОСОБА_1 не вбачається підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтування відповідних припущень заявника відсутні.

Отже, позивачем не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може у майбутньому утруднити чи унеможливить виконання рішення суду, з яким звернулася до суду.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з недоведеністю підстав, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко