05.02.2026 Справа № 363/6596/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Поліщук Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вишгородського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Сервіс Еліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території,

встановив:

04 листопада 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28140,88 гривень та судові витрати по сплаті судового збору розмірі 3028,00 гривень та по витратам на професійну правничу допомогу у розмірі 6600,00 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 31 січня 2021 року по 14 лютого 2024 року надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, тоді як відповідач, будучи власником квартири, свої зобов`язання з оплати отриманих послуг виконує неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Процесуальні дії.

26 листопада 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

08 грудня 2025 року представник відповідача, адвокат Кобзаренко Ю.В., подав до суду відзив, у якому зазначив, що в позові необхідно відмовити за необґрунтованістю, мотивуючи тим, що предмет спору полягає у визначенні моменту припинення прав та обов`язків управителя багатоквартирного будинку, а саме з дня прийняття співвласниками рішення про зміну управителя, а не з дня передачі технічної та іншої документації. З урахуванням наведеного відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підтверджений належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

11 грудня 2025 року позивач в особі директора Рудюк О.С. подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що позиція відповідача є необґрунтованою, оскільки послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавались виключно позивачем і відповідач не заперечував проти їх надання за період з 31 січня 2021 року по 01 жовтня 2022 року, та надалі надання таких послуг тривало до 14 лютого 2024 року.

Позиція учасників.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, у зв`язку з відключенням електроенергії подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 600,00 грн та судовий збір 3028 грн.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у позовних вимогах, зазначивши, що заборгованість утворилася за два періоди: з 31 січня 2022 року по 01 жовтня 2022 року дату прийняття рішення загальних зборів, до якого слід застосувати позовну давність; та з 01 жовтня 2022 року по 14 лютого 2024 року під час якого позивач надавав послуги на власний ризик, оскільки послуги не замовлялися. Також представник відповідача просив здійснити розподіл судових витрат. У зв`язку з відключенням електроенергії він подав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з договором № 05-12/18 від 05.12.2018 року, укладеним між ТОВ «Еліт-Фасад» та ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», позивачу було передано функції з утримання житлового будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі надання житлово-комунальних послуг та здійснення розрахунків з власниками і користувачами житлових та нежитлових приміщень. Метою договору є забезпечення належного утримання житлового фонду, його інженерного обладнання та створення мешканцям будинку належних умов проживання.

З метою виконання договірних зобов`язань позивач уклав договори з підприємствами, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з Вишгородським МКП «Водоканал», вивезення твердих побутових відходів та інші послуги з утримання будинку з КП «Управляюча компанія Вишгородської міської ради», технічного обслуговування ліфтів з ТОВ «Юстас Еліт», електропостачання з ПАТ «Київобленерго», а також технічного обслуговування системи газопостачання та газового обладнання з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз».

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформленим протоколом від 31.08.2022 року, було вирішено з 01.10.2022 року відмовитися від послуг ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», визначити управителем будинку ТОВ «СМК Сервіс», розірвати укладені договори та надати уповноваженій особі повноваження щодо повідомлення попереднього управителя і передачі технічної документації.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.08.2023 року у справі №911/1470/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 року, ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» зобов`язано передати ТОВ «СМК Сервіс» технічну документацію на багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

14 лютого 2024 року позивач передав новому управителю ТОВ «СМК Сервіс» технічну документацію на будинок, що підтверджується актом приймання-передачі та актом приватного виконавця.

Із заяв ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», поданих до підприємств ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», ВМКП «Водоканал», ТОВ «Юстас Еліт», з якими були укладені відповідні договори, вбачається факт наміру позивача щодо розірвання таких договорів 14 лютого 2024 року.

З листів ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», ВМКП «Водоканал», ТОВ «Юстас Еліт» дію вказаних договорів припинено на підставі заяв ТОВ «Зірка Сервіс Еліт».

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником квартири у вказаному будинку з 29 грудня 2018 року.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків та довідки про стан заборгованості, за період з 31.01.2021 року по 14.02.2024 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 28140,88 грн.

Застосовані норми права.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

У відповідності до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року.

В силу ч. ч. 1,3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За визначеннями наданими у п. п. 5,6,12 ст. 1 Закону України "Про комунальні послуги": житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5); індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6); послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (п. 12); управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (ч. 2 ст. 19 вищевказаного Закону).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 02 листопада 2020 року у справі № 753/7790/16-ц, 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17.

Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі - Закон № 417-VIII) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Статтею 1 Закону № 417-VIII визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 9 Закону № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до ст. 10 Закону № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею.

Частиною 2 ст. 10 Закону № 417-VIII, у редакції чинні станом час проведення зборів та обрання управителя, до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом ч. 1 статті 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 06.11.2023 року воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно до березня 2024 року.

Мотиви і висновки суду.

Із аналізу нормативних норм встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності житло, зобов`язані утримувати його та прибудинкову територію, а також своєчасно оплачувати послуги за цінами/тарифами та у строки, визначені договором або законом (ч. 1 ст. 9, п. 514 ст. 1), причому відсутність договору не звільняє від оплати, якщо послуга фактично надана. Співвласники багатоквартирного будинку відповідають за управління і утримання спільного майна та можуть делегувати функції управителю. Загальна позовна давність становить три роки (ст. 257 ЦК України), сплив якої є підставою для відмови у позові, але її перебіг починається з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення права, при цьому законодавець передбачив продовження строків позовної давності під час дії форс-мажорних обставин, зокрема карантину у зв`язку з воєнним станом, що забезпечує реалізацію права на судовий захист у цей період.

В порядку, визначеному ч. 14 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Верховний Суд у Постанові від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16 зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, і відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку сплачувати надані послуги. Правовідносини між сторонами є грошовим зобов`язанням, в якому на боржника покладено обов`язок з оплати отриманих послуг, а кредитор має право вимагати їх сплату (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає із ч. 1 ст. 11 ЦК України, а відмова споживача від укладення договору суперечить ч. 3 ст. 6, ст. 627, 630 ЦК України та ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач підтвердив доказами факт споживання відповідачем послуг, що надавались позивачем, за які відповідач неодноразово здійснював оплату, зокрема у період з 22 березня по 15 листопада 2021 року, що свідчить про визнання боргу, а відповідач не подав доказів протилежного.

Керуючись принципом змагальності сторін та обов`язком доведення обставин, суд встановив, що спірні відносини є грошовим зобов`язанням, у межах якого відповідач, будучи власником квартири, зобов`язаний оплатити фактично надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 31 січня 2021 року по 14 лютого 2024 року.

Відповідач не довів ненадання або неналежну якість послуг, а доводи щодо застосування позовної давності суд не приймає, оскільки перебіг строків у період воєнного стану з 24 лютого 2022 року по 12 вересня 2024 року продовжено, тому пропуску строку не було, і заборгованість відповідача підлягає стягненню у повному обсязі.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо нібито необов`язковості оплати послуг, оскільки рішення про припинення співпраці з управителем будинку було ухвалене загальними зборами власників житлового будинку з 01 жовтня 2022 року (дати проведення зборів), а не з 14 лютого 2024 року (дати складання акту приймання-передачі будинку).

Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов`язку їх сплати відповідно до ст. 631 та 633 ЦК України, оскільки надання послуг підтверджується фактичним їх виконанням: протягом спірного періоду послуги надавались виключно позивачем, іншими компаніями ці послуги не здійснювались, що підтверджується матеріалами справи та відсутністю альтернативних постачальників.

Отже, твердження відповідача про відсутність договору або нібито «незамовлення» послуг не може служити підставою для звільнення його від виконання обов`язку щодо оплати фактично наданих комунальних послуг, а позовні вимоги ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Щодо судового збору, встановлено, що відповідно до платіжної інструкції №3909 від 04 листопада 2025 року позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3 028 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), а відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати, які поніс позивач зі сплати судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

Щодо витрат на правничу допомогу, встановлено, що відповідно до договору №29/10-25 від 29 жовтня 2025 року між адвокатом Шатіловою Л.С. та ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», акту надання послуг №1 від 03 листопада 2025 року та платіжної інструкції №3908 підтверджено надання правничих послуг та їх оплату у розмірі 6 600,00 грн.

Відповідно до ч. 14 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу несуть сторони, окрім випадків надання допомоги за рахунок держави; їх розмір визначається судом за обсягом і необхідністю послуг, при визначенні враховується складність справи, обсяг роботи, витрачений час та значення справи для сторін.

Відповідно до ч. 1, п. 1, ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд оцінює обґрунтованість витрат і їх співмірність із предметом спору.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; при цьому угоди між клієнтом та адвокатом щодо оплати гонорару, хоча й підтверджують обов`язок клієнта, не зобов`язують суд присуджувати всі понесені витрати, а суд оцінює їх обґрунтованість та співмірність.

З огляду на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт та витрачений час суд вважає заявлену суму 6 600,00 гривень завищеною і визнає доведеним факт понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн як співмірний із складністю справи та виконаними роботами.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 279, 280, 282, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Сервіс Еліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Сервіс Еліт» заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 31 січня 2021 року по 14 лютого 2024 року в розмірі 28 140,88 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд, або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зірка Сервіс Еліт», , юридична адреса: 07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Глібова, 43.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_3 .

Суддя С.В. Олійник