У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сідько І.О.,

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 Інтернет», заінтересована особа: ОСОБА_1 , Головний державний виконавець Подільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабенко Ольга Олександрівна на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 79191922,

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року ТОВ «1+1 Інтернет» звернулося до суду із даною скаргою на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 79191922.

В обґрунтування заявленої скарги, скаржник зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15.05.2024 за справою № 758/15306/23 суд зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «1+1 Інтернет» спростувати шляхом видалення інформацію, що стосувалася ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відеосюжеті на офіційному каналі ТСН на сайті відеохостингу Youtube в соціальній мережі Інтернет під назвою "Адвокат теж судимий за зґвалтування: резонансні подробиці справи копів з Кагарлика " за посиланням: https://www.youtube.com/watch? v=dPWAmBxUjH8&ab_chanel=%D0%A2%D0%A1%D0%9D, та на офіційному сайті ТСН в мережі Інтернет в розділі «Ексклюзив ТСН» в публікації від 26.05.2023 року під назвою «Адвокат поліцейських із Кагарлика і сам був підсудним за зґвалтування: вирок будуть оскаржувати» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 virok-budut-oskarzhuvati-2337325.html.

ТОВ «1+1 Інтернет» виконало зазначене рішення добровільно, ще до моменту набрання ним законної сили, інформацію було видалено, що підтверджується матеріалами, поданими до державного виконавця разом із заявою про закриття виконавчого провадження від 22.10.2025.

Тим не менш, Державний виконавець постановою від 01.10.2025 відкрив виконавче провадження № 79191922, а згодом, 21.10.2025, вчинив дії зі стягнення виконавчого збору (32 000 грн.) з рахунків ТОВ «1+1 Інтернет» в безакцептовому порядку в якості виконавчого збору.

На думку скаржника, такі дії державного виконавця є протиправними, оскільки рішення суду було фактично виконано до відкриття провадження й відсутні підстави для примусового його виконання, передбачені ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець не застосував п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, яка передбачає закриття провадження у випадку фактичного виконання рішення

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.11.2025 провадження у справі за скаргою відкрито.

Головним державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабенко О.О. подано відзив на скаргу, в якому виконавець просить відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги та додатків до неї суд зазначає таке.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд», встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 447-1 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Вказаними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Отже згідно із зазначеними нормами ЦПК України право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю пов`язане із наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, та його подальшим примусовим виконанням.

Зі змісту поданої ТОВ «1+1 Інтернет» скарги вбачається, що скаржник оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 79191922 з примусового виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.05.2024 за справою № 758/15306/23, щодо примусового стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000 грн. з ТОВ «1+1 Інтернет» у межах виконавчого провадження № 79191922.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно зі ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 757/62025/17-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого справи про накладення адміністративного стягнення розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте, цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1ст. 287 КАС України).

Отже скарга на дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, зокрема стягнення виконавчого збору, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, викладені у скарзі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду такої скарги в порядку цивільного судочинства, водночас оскарження дій державного виконавця має здійснюватися шляхом подання відповідної позовної заяви в порядку адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України.

За таких обставин суддя вважає за необхідне закрити провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 Інтернет», заінтересована особа: ОСОБА_1 , Головний державний виконавець Подільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабенко Ольга Олександрівна на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 79191922, роз`яснивши заявнику, що він має право звернутися із заявленими вимогами в порядку адміністративного судочинства до відповідного окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 353-355, 447, 448 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 Інтернет», заінтересована особа: ОСОБА_1 , Головний державний виконавець Подільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабенко Ольга Олександрівна на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 79191922 закрити.

Роз`яснити скаржнику, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ