Провадження № 2/756/1250/26
Оболонський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пукала А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пегети І.Е.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

встановив:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

У підготовчому судовому засіданні 09 січня 2026 року представника відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі, оскільки судом вже було розглянуто справу з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (справа № 756/5975/24).

Позивач ОСОБА_3 у травні 2024 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь у порядку поділу майна подружжя: 1/2 частину коштів, внесених до статутного капіталу ТОВ «Ленд 2000» у сумі 2161170 грн, 1/2 частину коштів, внесених до статутного капіталу ТОВ «Гермес 24» у сумі 876000 грн, 1/2 частину коштів, внесених до статутного капіталу приватного підприємства «Сеть ОТП торг» у сумі 2500000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2025 у справі № 756/5975/24 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 773500 грн грошової компенсації.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.09.2025 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання, оскільки суд поділив внески, які становили незначний розмір, а в цій справі позовні вимоги стосуються частки в статутному фонді товариств, вартість якої значно зросла, тобто позовні вимоги не є тотожними.

Дослідивши клопотання, суд дійшов до таких висновків.

Підстави закриття провадження у справі визначені у ст.255 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме:

- тотожних сторін спору;

- тотожного предмета позову;

- тотожної підстави позову.

Отже, позови мають повністю збігатися за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21, від 19 січня 2022 року у справі № 766/4505/20.

Дослідивши матеріали справи у межах, необхідних для вирішення клопотання, суд встановив, що у травні 2024 року ОСОБА_3 зверталася з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя 1/2 частину коштів, внесених до:

- статутного капіталу ТОВ «Ленд 200» в сумі 2 161 170 грн;

- статутного капіталу ТОВ «Гермес 24» в сумі 876 000 грн;

- статутного капіталу Приватного підприємства «Сеть ОТП торг» в сумі 2 500 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя було задоволено частково, було вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 773 500 грн.

В іншій частин позовних вимог було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Богдан Олени Олександрівни було залишено без задоволення, рішення залишено без змін.

01 вересня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки:

- у статутному капіталі ТОВ «Ленд 200», що належить ОСОБА_4 як члену товариства в сумі 2 161 170 грн;

- у статутному капіталі ТОВ «Гермес 24», що належить ОСОБА_4 як члену товариства в сумі 876 000 грн;

- у статутному капіталі Приватного підприємства «Сеть ОТП торг», що належить ОСОБА_4 як члену товариства в сумі 2 500 000 грн.

Фактично зміст позовних вимог стосується поділу того самого майна, яке було предметом спору у справі № 7565975/24, а саме часток у статутному капіталі господарських товариств. Разом з тим, рішенням суду вже здійснено поділ вказаного майна у спосіб, визначений позивачем, а саме стягнуто грошову компенсацію 1/2 частини часток у статутному капіталі товариств, сформованих під час шлюбу, у розмірі, який відповідав розміру внесків під час шлюбу.

При цьому суд виходив з презумпції відповідності вартості частки розміру внесків, про що зазначено у постанові Великої палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16, та встановив правову природу позовних вимог - стягнення вартості частки у розмірі внесків, на підставі яких її було сформовано.

Зокрема, в мотивувальній частині постанови апеляційного суду зроблено наступні висновки:

- «Апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_3 має право вимагати виплати їй вартості частки члена колишнього подружжя (іншого з подружжя) у статутному капіталі, а не вартості частки внеску до статутного фонду»;

- «Таким чином, загальна грошова вартість розміру часток ОСОБА_4 у статутних капіталах ПП «Сеть ОПТ торг», ТОВ «Ленд 2000», ТОВ «Гермес 24», що внесені під час перебування у шлюбі з позивачкою становить 1 547 000 грн»;

- «Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не взяв до уваги, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців 26 квітня 2016 року засновано ТОВ «Гермес 24», розмір статутного фонду складає 3 650 000 грн, розмір частки засновника ОСОБА_4 - 1752 000 грн, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідач в ході судового розгляду справи довів належними та допустимими доказами, що вартість його частки, сформованої під час шлюбу із позивачкою не відповідає вартості, заявленої у позові. Сам по собі факт створення товариства та реєстрація в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб частки та суми в статутному фонді товариства, не свідчить про фактичний внесок зазначеного вкладу учасником в товариство».

Таким чином, суд констатує, що предмет позову за своїм змістом та природою тотожний предмету позову у справі № 756/5975/24, позов заявлений до того ж відповідача та з тих самих підстав.

За таких обставин суд констатує наявність підстав для закриття провадження у справі, передбачених п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ПУКАЛО