Справа № 155/1699/25
Провадження № 2/161/773/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 січня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 4109944, за умовами якого, відповідач отримала кредит в розмірі 10000 грн., який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.

16.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, у відповідності до умов якого, до останнього перейшли права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4109944.

10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4109944.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 4109944 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 79750 грн. з яких: 10000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 68750 грн. - заборгованість по відсотках, 1000 грн. заборгованість по комісіям.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4109944 від 08.06.2021 року в сумі 79750 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 22.10.2025 року вказану цивільну справу передано для розгляду Луцькому міськрайонному суду Волинської області за підсудністю.

14.11.2025 року автоматизованою системою документообігу Луцького міськрайонного суду Волинської області зазначену цивільну справу було розподілено судді Пахолюку А.М.

Ухвалою суду від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 08.06.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 4109944, за умовами якого, відповідач отримала кредит в розмірі 10000 грн., строком на 30 днів, тобто до 08.07.2021 року, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним. Комісія за надання кредиту 1000 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. Стандартна (базова) процентна ставка за кредитом становить 5,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, РНОКПП, номер паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону (а.с. 10-20).

Відповідно до п. 6.1 договору, сторони дійшли згоди, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. відповідно до умов укладеного договору № 4109944, що підтверджується квитанцією № від 08.06.2021 року (а.с. 22).

Отже, судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

16.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, у відповідності до умов якого, до останнього перейшли права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4109944 (а.с. 27-41).

10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4109944 (а.с.42-60).

Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 79750 грн. з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 68750 грн. - заборгованість по відсотках, 1000 грн. заборгованість по комісіям (а.с. 60).

Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТзОВ «Коллект Центр» у розмірі 79750 грн. з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 68750 грн. - заборгованість по відсотках, 1000 грн. заборгованість по комісіям (а.с. 23-26).

Однак суд, не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Судом встановлено, що пунктом 1.3 Договору встановлено, зокрема, строк кредитування 30 днів. Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 08.07.2021 року.

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах, а саме: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування та строку пролонгації, що не може бути більше 60 днів, тобто після 07.09.2021 року, а тому з 08.09.2021 року первісний кредитор та позивач не мали права нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 45000 грн. за період з 08.06.2021 року по 07.09.2021 року (10000 грн. х 5 % (базова процентна ставка) : 100% = 500 грн. х 90 днів = 45000 грн.).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4109944 від 08.06.2021 року в розмірі 56000 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 грн., заборгованості за відсотками 45000 грн., заборгованості за комісіями 1000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 25000 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, прайс листом АО «Лігал Ассістанс», заявкою на надання юридичної допомоги № 219 від 01.09.2025 року, витягом з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року(а.с. 68-74).

Проте позивачем не надано належних доказів, що підтверджують сплату гонорару адвокату.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені відповідачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1700 грн. 76 коп. пропорційно частині задоволених вимог (70,21 %).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265,280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 625, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4109944 від 08.06.2021 року в розмірі 56000 (п`ятдесят шість тисяч) грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 грн., заборгованості за відсотками 45000 грн., заборгованості за комісіями 1000 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 76 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ;

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного тексту заочного рішення 26 січня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.