Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9610/25
Номер провадження2/711/254/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в інтересах якого діє адвокат Ушакевич Марина Петрівна, звернулося до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договорами в розмірі 29572,70 грн та судові витрати (вхідний №41044/25, а.с.1-4).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 21.11.2016 між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №Z71.225.72538 (далі Кредитний договір-1).

Відповідно до умов Кредитного договору-1, ПАТ «Ідея Банк» надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5900 грн, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього договору.

Згідно п.п. 1.4 Кредитного договору-1, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15,00% річних від залишкової суми кредиту.

Також, відповідно до п.п. 1.11 Кредитного договору-1, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів.

ПАТ «Ідея Банк» на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 5900,00 грн строком до 21.11.2018, а позичальник відповідно зобов`язалася повернути його разом з іншими платежами (відповідно до графіку платежів) згідно з умовами цього договору.

Також 23.01.2017 між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі Кредитний договір-2).

Відповідно до умов Кредитного договору-2, ПАТ «Ідея Банк» відкриває відповідачу як клієнту поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно п.3 Кредитного договору-2, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії: 200 000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Кредитного договору-2: 5000 грн; за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24,00% річних.

Як стверджує позивач, ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за Кредитним договором-2 виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 та надав кредитні кошти в сумі 5000 грн. Водночас відповідач як позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором-2 належним чином не виконує.

З огляду на викладене, позивач стверджує, що, станом на 03.12.2020, заборгованість відповідача перед ПАТ «Ідея Банк», згідно умов Кредитного договору-1, складає 12 694,51 грн, що складається із: 4547,73 грн заборгованість за основним боргом, 3155,38 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, та 4991,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями; згідно умов Кредитного договору-2 заборгованість, станом на 03.12.2020, складає: 16878,19 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основним боргом, 11 878,19 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за означеними вище кредитними договорами до відповідача, то ТОВ «ФК «Профіт Капітал» як позивач обгрунтовує це тим, що 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №12/90 (далі Договір факторингу), відповідно до п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх сплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, перерахувавши 2 300 000 грн на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, як стверджує позивач, починаючи з 03.12.2020, на підставі Договору факторингу до нього перейшло право вимоги як за Кредитним договором-1, так і за Кредитним договором-2, позичальником за якими є ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016 та за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017 сукупно в розмірі 29 572,70 грн та судові витрати.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 30 хв 02 грудня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.66-67).

Судове засідання, що було призначено о 11 год 30 хв 02 грудня 2025 року, було відкладене до 11 год 00 хв 06 січня 2026 року в зв`язку з неявкою усіх учасників справи в судове засідання, про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка (а.с.76), та надходженням від відповідача ОСОБА_1 заяви про відкладення розгляду справи (вхідний №48611, а.с.74).

22 грудня 2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черненка В.А. надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на долучення відзиву до матеріалів цивільної справи. У прохальній частині відзиву представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі (вхідний №51788/25, а.с.81-82, 91-98).

Заперечення проти позовних вимог обгрунтовані тим, що відповідачу не було повідомлено про те, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги від АТ «Ідея Банк». Жодних повідомлень на адресу відповідача не надходило, хоча умови кредитних договорів передбачають умову, що сторони зобов`язані повідомляти одна одну про зміни в кредитному договорі належним чином в письмовій формі.

Також представник відповідача звертає увагу суду на те, що невідомо яку саме суму боргу було передано ТОВ «ФК «Профіт Капітал» і як вона виникла у позивача за кредитними договорами, оскільки відповідач час від часу здійснювала сплату боргу як за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, так і за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017. Проте внаслідок того, що минуло багато часу, у відповідача не збереглися всі квитанції по оплаті кредитних зобов`язань, однак ті, що збереглися, вказують на те, що відповідачем було сплачено на рахунок ПАТ «Ідея Банк» у рахунок погашення за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016 в сумі 2610 грн, а за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017 80 грн.

Підсумовуючи викладене, представник відповідача у відзиві на позовну заяву робить висновок, що позивачем не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що первісний кредитодавець ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання виконало як за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, так і за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017. У зв`язку з цим, представник відповідача вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення.

Також представник відповідача у відзиві на позовну заяву звертає увагу суду на те, що позовна вимога в частині стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 4991,40 грн за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016 задоволенню не підлягає, оскільки така вимога суперечить правовому висновку щодо застосування положень Закону України «Про споживче кредитування», що викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №496/3134/19 від 13.07.2022.

Крім того представник відповідача у відзиві на позовну заяву звертає увагу суду на те, що справа має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення цієї справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, законодавство у цій категорії справ є сталим і судова практика має ознаки єдності, тому розмір витрат на правничу допомогу, визначену представником позивача в розмірі 14000 грн, є завищеним.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.01.2026 клопотання представника відповідача адвоката Черненка В.А. про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та долучення до матеріалів позовної заяви безпосередньо відзиву задоволено частково; продовжено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 22 грудня 2025 року, визнавши поважними причини не подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження; також означеною протокольною ухвалою суду долучено до матеріалів позовної заяви відзив на позовну заяву, що поданий представником відповідача адвокатом Черненком В.А., а розгляд справи відкладений до 09 год 30 хв 28 січня 2026 року з метою не порушення процесуальних прав позивача на подачу відповіді на відзив (а.с.113).

12 січня 2026 року на адресу суду представником позивача адвокатом Ушакевич М.П. подана відповідь на відзив, у прохальній частині якої цей учасник справи просить суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в повному обсязі, відмовивши у задоволенні відзиву ОСОБА_1 (вхідний №1244/26, а.с.117-127).

У мотивувальній частині відповіді на відзив представник позивача, спростовуючи обставини, що заперечуються відповідачем у відзиві на позовну заяву, звертає увагу суду на те, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Також представник позивача просить суд врахувати, що відповідачем не було заявлено заперечень щодо основної суми заборгованості, не надано контррозрахунку, з чого слідує, що відповідачем визнається як факт, так і сума заборгованості за кредитними договорами.

Крім того у відповіді на відзив представник позивача акцентує увагу на тому, що заперечення представника відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, про те що матеріали справи не містять доказів перерахунку позичальнику кредитних коштів, є помилковими, оскільки факт укладення таких договорів та їх часткове погашення свідчать про отримання позичальником відповідних кредитних коштів.

Щодо заперечень сторони відповідача проти розміру заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту, то представник позивача у відповіді на відзив зазначає про те, що відповідно до умов договору кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016 банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5900 грн, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно умов цього договору. Після укладення означеного кредитного договору відповідач виконувала його умови та покладені на неї договірні зобов`язання, сплачуючи тіло кредиту, відсотки та комісію, що, на переконання представника позивача, свідчить про свідоме визнання відповідачем умов договору кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, в тому числі його оспорюваних умов.

Оскільки комісія за обслуговування кредитної заборгованості була зазначена в п.1.11 договору кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016 та в графіку щомісячних платежів за означеним кредитним договором, які підписані відповідачем без будь-яких зауважень та доповнень, тому представник відповідача констатує, що відповідач погодилася з його умовами, в тому числі і з комісією за обслуговування кредиту і відповідною відсотковою ставкою.

Щодо заперечень представника відповідача проти розміру правничої допомоги, то представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що позивачем заявлено витрати на правничу допомогу в розмірі 14000 грн, які є співмірними із витратами адвоката на супроводження цієї справи. Ураховуючи предмет спору, характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, представник позивача вважає, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 14000 грн.

Представник позивача адвокат Ушакевич М.П. у судове засідання не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і адвоката Ушакевич М.П. як його представника, що були отримані цими учасниками справи 06.01.2026 о 21 год 54 хв 35 сек (а.с.115 зворот, 116 зворот). Водночас, у п.5 прохальної частини позовної заяви від 30.09.2025, представником позивача адвокатом Ушакевич М.П. заявлене клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.4).

У судовому засіданні, що відбулося 28.01.2026, відповідач ОСОБА_1 повідомила суду, що вона не заперечує проти сплати нею заборгованості як за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016 в сумі 12 694,51 грн, з яких: 4547,73 грн заборгованість за основним боргом, 3155,38 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, та 4991,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, так і за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017 в сумі 16878,19 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основним боргом, 11 878,19 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. На питання суду про те, що існують розбіжності між процесуальними позиціями відповідача, а саме: у відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в цілому, а відповідач у судовому засіданні 28.01.2026 згодна з позовними вимогами, крім витрат на правничу допомогу, остання суду повідомила, що саме визнання нею позовних вимог слід брати суду до розгляду, а відзив на позовну заяву слід розглядати лише в частині заперечень проти задоволення прохання про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 14000 грн, які відповідач категорично заперечує.

28 січня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 50 хв 02 лютого 2026 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, а також процесуальну позицію відповідача, що викладена письмово та проголошена у вступному слові, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 21 листопада 2016 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №Z71.225.72538 (далі - Договір кредиту від 21.11.2016), відповідно до п.1.1 якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5900,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього договору.

Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 24 місяці. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.14 цього договору (п.1.2 Договору кредиту від 16.11.2016).

Згідно п. 1.3-1.4 Договору кредиту від 16.11.2016, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,50% Маржу Банку. Станом на день укладення договору, змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9,50%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15,0000%.

За обслуговування кредиту Банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.1.11 Договору кредиту від 16.11.2016).

Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках до 21 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № НОМЕР_2 в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором (п.2.1 Договору кредиту від 16.11.2016).

Також, у п.6.1 Договору кредиту від 16.11.2016 сторони визначили графік щомісячних платежів за кредитним договором, який включає сплату позичальником тіла, процентів та комісії в період часу з 21.12.2016 до 21.11.2018 щомісячно по 424,72 грн, крім другого платежу (355,40 грн) та останнього платежу (379,40 грн).

Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_3 у гривні в рамках пакету послуг «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п.1.14 Договору кредиту від 16.11.2016).

Із розділу «Підписи сторін» Договору кредиту від 16.11.2016 суд встановив, що означений правочин підписаний позичальником ОСОБА_1 власноручним підписом, а також містить відмітку про отримання позичальником його оригіналу 21.11.2016 (а.с.6-8).

Із договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку №Z71.225.72538 від 21.11.2016, що укладений між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя», від імені якого на підставі договору доручення AGN.36580.001.AD діє ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 суд становив, що предметом означеного правочину є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям застрахованої особи, яким є страхувальник, тобто ОСОБА_1 . Розмір страхового внеску складає 769,56 грн (п.4.4. договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку №Z71.225.72538 від 21.11.2016)

Із розділу «Підписи сторін» договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку №Z71.225.72538 від 21.11.2016 суд встановив, що означений правочин підписаний страхувальником ОСОБА_1 власноручним підписом (а.с.9-10).

Крім того в судовому засідання, що відбулося 28.01.2026, суд безпосередньо дослідив ордер-розпорядження від 21.11.2016 та ордер-розпорядження №1 від 21.11.2016 та встановив, що грошові кошти в сумі 5130,44 грн були перераховані ПАТ «Ідея Банк» на номер рахунку НОМЕР_3 , що відповідає номеру банківського рахунку, який відкритий ПАТ «Ідея Банк» на ім`я позичальника ОСОБА_1 на підставі п.1.14 Договору кредиту від 16.11.2016, з призначенням платежу: договір Z71.225.72538 від ОСОБА_1 ; водночас грошові кошти в сумі 769,56 грн були перераховані як страховий платіж згідно договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку №Z71.225.72538 від 21.11.2016 (а.с.11).

Із виписки з 01.01.2000 до 03.12.2020, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що 21.11.2016 було здійснено видачу кредиту ОСОБА_1 згідно кредитного договору Z71.225.72538 шляхом перерахунку 5130,44 грн на рахунок позичальника, а 769,56 грн шляхом оплати згідно договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку №Z71.225.72538 від 21.11.2016 (а.с.14).

Також із виписки з 01.01.2000 до 03.12.2020, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що позичальник ОСОБА_1 здійснила часткову сплату за Договором кредиту від 16.11.2016, а саме: 20.12.2016 450 грн, 19.01.2017 400 грн, 20.02.2017 440 грн, 21.03.2017 440 грн, 21.04.2017 440 грн, 22.05.2017 440 грн, а в цілому 2610 грн (а.с.15-16).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z71.225.72538 від 21.11.2016, станом на 03.12.2020, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що сукупний розмір заборгованості складає 12 694,51 грн, з яких: 4547,73 грн заборгованість за основним боргом, 3155,38 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, та 4991,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.17).

Також суд встановив, що 23 січня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С07.225.72842 (далі Угода), відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3. п.3. якої сторони обумовили те, що Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії: 200 000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту, на момент укладення Угоди, становить: 5000 грн; за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24,00% річних.

Крім того в п.п.5.7 п.5 Угоди сторони обумовили, що у разі невиконання клієнтом умов цієї Угоди або відсутності коштів у клієнта, Банк має право вимагати відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, пред`явити позов до клієнта, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості клієнта.

Із безпосередньо дослідженої в судовому засіданні Угоди суд встановив, що у п. 12 містяться реквізити та підпис позичальника ОСОБА_1 , а також підпис останньої, яким підтверджується факт отримання нею оригіналу цієї Угоди (а.с.12-13).

Також із виписки з 23.01.2017 до 03.12.2020, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що позичальник ОСОБА_1 отримала наступні суми кредитних коштів: 2 грн (24.01.2017), 2000 грн (25.01.2017), 1000 грн (30.01.2017), 130,08 грн (01.02.2017), 500 грн (07.02.2017), 400 грн (08.02.2017), 300 грн (24.02.2017), 171,70 грн (01.03.2017), 2 грн (21.03.2017), 600 грн (22.03.2017), 195,53 грн (31.03.2017), 200 грн (03.04.2017), 200,92 грн (28.04.2017), 78,08 грн (03.05.2017), 176,87 грн (08.06.2017), 73,13 грн (13.06.2017) та 3,32 грн (05.07.2017); також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 здійснила часткову сплату за Угодою, а саме: 120,08 грн (01.02.2017), 300 грн (21.02.2017), 161,70 грн (01.03.2017), 300 грн (28.03.2017), 183,53 грн (31.03.2017), 350 грн (27.04.2017), 188,92 грн (28.04.2017), 394,95 грн (08.06.2017) та 153,13 грн (13.06.2017) (а.с.18-20).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за угодою №С07.225.7284 від 23.01.2017, станом на 03.12.2020, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що сукупний розмір заборгованості складає 16878,19 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основним боргом, 11 878,19 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.21).

Водночас із договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 (далі Договір факторингу) суд встановив, що АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» означеного дня уклали договір, предметом якого є передача (відступ) АТ «Ідея Банк» як клієнтом ТОВ «ФК «Профіт Капітал» як фактору прав вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору та передається в день укладення цього договору, клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`яку у захищеному паролем файлі. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору (п.2.1-2.2 Договору факторингу) (а.с.29-31).

Як встановлено судом із досліджених платіжних інструкцій №1 від 19.10.2020 та №14 від 03.12.2020, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатило АТ «Ідея Банк» сукупно 2 300 000 грн як плату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу (а.с.36-37).

Із витягу з Реєстру боржників як додатку №1 до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 як за кредитним договором №Z71.225.72538 від 21.11.2016 в сумі 12 694,51 грн, що складається із: 4547,73 грн заборгованість за основним боргом, 3155,38 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, та 4991,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, так і за угодою №С07.225.7284 від 23.01.2017 в розмірі 16878,19 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основним боргом, 11 878,19 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.32-35).

Також у судовому засіданні, що відбулося 28.01.2026, суд безпосередньо дослідив квитанції про сплату відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів у рахунок погашення як заборгованості за кредитним договором №Z71.225.72538 від 21.11.2016, так і за угодою №С07.225.7284 від 23.01.2017, що укладені з ПАТ «Ідея Банк», зі змісту яких встановив, що позичальником ОСОБА_1 сплачено 13.06.2017 80 грн у рахунок погашення заборгованості за угодою №С07.225.7284 від 23.01.2017, а також у період часу з грудня 2016 року до травня 2017 року включно позичальником сплачено 2610 грн у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Z71.225.72538 від 21.11.2016 (а.с.99-105).

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1,2 ст 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач належним чином не виконувала зобов`язання як за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, так і за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017, не повернувши ані первісному кредитодавцю АТ «Ідея Банк», ані його правонаступнику у спірних правовідносинах ТОВ «ФК «Профіт Капітал» ані основні суми боргу (тіло кредиту), ані обумовлені означеними правочинами відсотки за користування сумами кредиту, а також і розмір комісії за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, тому факт порушення умов означених договорів зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в кредит від АТ «Ідея Банк» грошових коштів як за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, так і за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017, в сумі відповідно 5900 грн та 5000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання їх умов, зокрема сплати відсотків та плати за обслуговування кредиту, у строки, передбачені цими правочинами.

Визнаючи доведеними позовні вимоги в частині заборгованості зі сплати тіла кредиту, відсотків та плати за обслуговування кредиту суд також приймає до уваги їх безумовне визнання відповідачем ОСОБА_1 у судовому засіданні, що відбулося 28.01.2026. У суду не виникло обгрунтованих сумнівів щодо добровільності визнання відповідачем означених обставин, а також їх визнання не суперечить закону узгоджується з умовами як договору кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, так і угоди №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017, які укладені між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 без будь-яких застережень зі сторони останньої, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Крім того в судовому засіданні 28.01.2026 на питання суду про те, що існують розбіжності між процесуальними позиціями відповідача, а саме: у відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в цілому, а відповідач у судовому засіданні 28.01.2026 згодна з позовними вимогами, крім витрат на правничу допомогу, остання суду повідомила, що саме визнання нею позовних вимог слід брати суду до розгляду, а відзив на позовну заяву слід розглядати лише в частині заперечень проти задоволення прохання про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 14000 грн, які відповідач категорично заперечує.

У зв`язку з цим, суд не вбачає процесуальної необхідності у здійсненні правового аналізу заперечень представника відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву в частині, що стосується заперечень проти позовних вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків та плати за обслуговування кредиту, а відповідно і у здійсненні правового аналізу обгрунтувань представника позивача, що викладені у відповіді на відзив, що подана з метою спростування обставин, викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на загальну суму 29 572,70 грн, з яких: 12 694,51 грн заборгованість за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016 та 16 878,19 грн заборгованість за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017.

Що стосується прохання позивача, що викладене у п.3 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 14000 грн, то суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/9610/25, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий Курс» (а.с.38-41); 2) додаткової угоди №1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року (а.с.42); 3) акту прийому-передачі реєстру боржників №1 від 10.04.2025 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року (а.с.43); 4) акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 14.05.2025 як Додаток №4 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року (а.с.44); 5) довіреності від 22.01.2025 (а.с.50); 6) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6416, яким документована адвокат Ушакевич М.П. (а.с.51); 6) платіжної інструкції в національній валюті №1395 від 05.06.2025, згідно якої ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахував АО «Правовий курс» 147 000 грн у рахунок сплати за надання правничої допомоги згідно рахунку №20 від 14.05.2025 по договору №02-24 від 01.07.2024 без ПДВ (а.с.46).

У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АО «Правовий Курс» в особі адвоката Ушакевич М.П. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги.

Проте у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) звернено увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим («East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Представник відповідача адвокат Черненко В.А. у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти розміру витрат на правничу допомогу адвоката, звертає увагу на те, що справа має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення цієї справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, законодавство у цій категорії справ є сталим і судова практика має ознаки єдності, тому розмір витрат на правничу допомогу, визначену представником позивача в розмірі 14000 грн, є завищеним.

У зв`язку з цим, беручи до уваги обгрунтовані заперечення представника відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу адвоката, що викладені у відзиві на позовну заяву, які підтримала в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , а також те, що остання є дружиною військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби, що підтверджується однойменним посвідченням серії НОМЕР_4 від 25.08.2022 (а.с.75 зворот), суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 5000 грн, що відповідає критерію реальності адвокатських витрат (підготовка адвокатом Ушакевич М.П. позовної заяви, заяви про усунення недоліків та відповіді на відзив), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи (справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є незначним), а відповідно такі витрати в означеному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.

Із досліджених судом матеріалів цивільної справи вбачається, що за подачу позовної заяви позивачем сплачено 6056 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №13846 від 15.05.2025 (а.с.5) та №1696 від 23.10.2025 (а.с.65).

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати заборгованості як за договором кредиту №Z71.225.72538 від 21.11.2016, так і за угодою №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23.01.2017 і задовольнив їх, тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 6056 грн.

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 11, 509, 512, 514, 525, 526, 610, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість, станом на 03 грудня 2020 року, згідно:

- кредитного договору №Z71.225.72538 від 21 листопада 2016 року в розмірі 12 694 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка, з яких: 4547 (чотири тисячі п`ятсот сорок сім) гривень 73 (сімдесят три) копійки - заборгованості за основним боргом, 3155 (три тисячі сто п`ятдесят п`ять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок заборгованості за відсотками, та 4991 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 40 (сорок) копійок заборгованість за комісіями;

- угоди №С07.225.72842 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23 січня 2017 року в розмірі 16 878 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок, з яких: 5000 (п`ять тисяч) гривень заборгованість за основним боргом та 11878 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок заборгованість за відсотками, а всього 29 572 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 70 (сімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 11 056 (одинадцять тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 02 лютого 2026 року.

Сторони у справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко