Номер провадження 2/754/4735/26
Справа № 381/7285/25
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2026 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, повернення майна та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2025 року матеріали цивільної справи № 381/7285/25 (провадження № 2/381/3641/25) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна та зобов`язання вчинити певні дії, передані за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Підставою передачі справи суддею було визначено ч.1 ст. 27 ЦПК України.

Матеріали цивільної справи надійшли до суду 30 січня 2026 року.

Вивчивши м матеріли справи судом встановлено, що позивачем заявлено вимоги : про стягнення з відповідача на її користь 965963 гривень (ремонт квартири АДРЕСА_1 ); про повернення побутової техніки та зобов`язання відповідача не чинити перешкоди в доступі до квартири АДРЕСА_1 .

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави ( рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Велика палата Верховного Суду вказала, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосувати під час вчинення позову інші норми, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені в статтях 27-29 ГПК України.

У чинній редакції ГПК України частина 3 статті 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцем розташування майна або основної його частини, що відповідає змісту частини 1 статті 30 ЦПК України.

Отже, за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Зважаючи на те, що позовні вимоги стосуються стягнення коштів за поліпшення/ремонт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , а також доступу до цього ж майна з метою повернення побутової техніки, суд позбавлений можливості дійти висновку про підсудність даного спору Деснянському районному суду міста Києва.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст. 31 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, повернення майна та зобов`язання вчинити певні дії передати для розгляду до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя