Справа № 686/2302/26
Провадження № 2-о/686/172/26
УХВАЛА

03 лютого 2026 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Порозова І.Ю., ознайомившись з матеріалами справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Стаття 315 ЦПК України передбачає перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку. Даний перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: (1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; (2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; (3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; (4) встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17).

Отже, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висловилася про те, що інститут окремого провадження та встановлення у цьому провадженні юридичного факту не передбачені для того, аби вирішити (допомогти вирішити) будь-який спір про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Метою встановлення факту заявник визначив: звільнення від військової служби.

Разом з цим, суд вважає, що саме по собі встановлення судом факту перебування дитини на утриманні батька без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього. Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав у випадку, якщо матір ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тощо.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні.

Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них.

Тому за неналежне виконання обов`язку щодо виховання дітей, передбачена відповідальність.

У своїй заяві заявник фактично просить встановити обставину ухилення матері від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини, що спричиняє доведеність підстав для позбавлення батьківських прав. Отже, подана заява не може бути предметом судового розгляду в порядку окремого провадження.

Такі обставини як проживання дітей разом з батьком, виховання та утримання не можуть кваліфікуватись як юридичні факти в розумінні ст. 315 ЦПК України, оскільки пов`язані з виконанням батьками своїх обов`язків, визначених положеннями Сімейного Кодексу України.

Батьківський обов`язок презюмується законодавством і лише під час вирішення сімейних правовідносин він може бути спростований. Тому відсутні підстави для повторення цієї правової аксіоми, шляхом встановлення факту судом, адже він нічого не з`ясовуватиме та не доповнюватиме, а по відношенню до матері дітей буде встановлювати обставину ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини не є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень статей 293, 315 ЦПК України.

Також заявник зазначив, що встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини необхідно для цілей мобілізації.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.12.2025 року (справа № 361/11889/24) зазначено, що встановлення факту одноособового виховання дитини для цілей мобілізації є спором про право та не може розглядатися в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин, відповідно до положень ч.4 ст.315 ЦПК України потрібно відмовити у відкритті провадження по даній справі, оскільки на даний час вимога, з якою заявник звернувся до суду свідчить про наявність спору про право.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 260, 293, 315, 316 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті провадженні у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати до суду позовну заяву на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: