Справа № 174/888/23
п/с № 2/174/19/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

представника відповідача - Григор`єва Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 79 700,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 5785768 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 20 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобовязань перед кредитором 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») було укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 79 700,00 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2 147,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою від 15.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі.

16.10.2023 ухвалено заочне рішення у справі.

29.04.2025 ОСОБА_1 подана заява про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заява відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, прийнята до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.05.2025 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом АТ ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Справу передано для автоматичного розподілу.

Протоколом автоматичного розподілу справу передано на розгляд судді Ілюшик І.А.

Ухвалою судді Вільногірського міського Дніпропетровської області від 15.05.2025 справу прийнято суддею до свого провадження, призначено до розгляду.

27.06.2025 через підсистему електронний суд представником позивача подана заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.06.2025 клопотання представника задоволено.

30.06.2025 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи. Того ж дня подано клопотання про витребування доказів у ПАТ КБ «ПриватБанк» у поновленні строку на подання якої судом відмовлено.

29.08.2025 через підсистему електронний суд представником позивача подана заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01.09.2025 клопотання представника задоволено.

03.09.2025, 08.10.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подані заяви про розгляд справи без участі представника.

02.12.2025 представником відповідача подано клопотання про витребування у ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») письмові оригінали: договору факторингу № 19.06/23-Ф від 19.06.2023 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», додатків № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 № 6 до вказаного договору факторингу, акту прийому-передачі Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, реєстру боржників до вказаного договору факторингу, а також платіжного документу про оплату фактором грошових коштів клієнту за вказаним договором факторингу, а також оригіналу платіжного документу про перерахування коштів ОСОБА_1 за кредитним договором.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Григор`єва Д.В. про витребування доказів задоволено частково.

Представник відповідача адвокат Григор`єв Д.В. надав письмові пояснення в яких вказав, що копії письмових документів про начебто перехід до позивача права вимоги стосовно відповідача та перерахування первісним кредитором коштів відповідачу за кредитним договором не повинні братися судом до уваги, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Також звернув увагу суду, що на відповідача розповсюджуються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому нараховані проценти в сумі 59 700,00 грн не підлягають стягненню з відповідача. Крім того, вони у 3 рази перевищують розмір боргу за кредитом, тому просив зменшити розмір нарахованих процентів до 10 000,00 грн. Обґрунтовуючи зменшення витрат позивача на правову допомогу до 1 000 грн представник посилався на те, що витрати у розмірі 10 000 грн не є реальними.

Позивач про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник подавала заяву про розгляд справи за її відсутності, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не прийняла.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Григор`єв Д.В. в судове засідання з`явився, надав пояснення аналогічні письмовим поясненням, крім того, зазначив, що ОСОБА_1 є військовим на підтвердження чого надані відповідні докази станом на час подання заяви про перегляд заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.07.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 5785768, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 20 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 1,99 % в день, та строком 369 днів зі сплатою процентів кожні 30 днів. Умовами договору був визначений обов`язок відповідача повертати суму отриманого кредиту відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком № 1 та невід`ємною частиною даного договору. Договір, а також вказану таблицю підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М625245 (а.с. 33-38).

Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 (а.с. 55).

До позовної заяви долучений паспорт споживчого кредиту, який як і кредитний договір містить умови кредитування, дата надання інформації 22.07.2022, яка зберігає чинність і є актуальною до 23.07.2022, паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М625245 (а.с. 27-31).

Згідно договору факторингу № 19.06/23-Ф від 19.06.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») та ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, що також підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 32-38, 68-72).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 згідно довідки ТОВ «Пейтек Україна» про перерахунок коштів (а.с. 95 зв).

Згідно картки обліку договору заборгованість відповідача за кредитним договором № 5785768 від 23.07.2022 складає 20 0000, 00 грн - основний борг та 35 820,00 грн - нараховані відсотки в період дії договору з 23.07.2022 по 21.10.2022 (а.с. 21-27).

Боржник повідомлявся про відступлення права вимоги (а.с. 39).

В позові вказано, що ТОВ нараховані відсотки в межах строку дії договору за 60 календарних днів (22.10.2022 - 20.12.2022), які складають 23 880,00 грн на підтвердження чого наведено розгорнутий розрахунок, який приймається судом до уваги. Загалом відсотки складають 59 700,00 грн (23.07.2022-20.12.2022) (а.с. 5).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобовязання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Представник відповідача ставить під сумнів відповідність поданих копій (електронних копій) оригіналу, однак відповідних обгрунтувань не наводить. Доказів наявності судових спорів щодо визнання зазначених правочинів недійсними матеріали справи також не містять.

Суд звертає увагу, що кредитний договір є основним джерелом доказів щодо наявності кредитних правовідносин з відповідачем, так як визначає їх зміст, а договір факторингу, безумовно підтверджує наявність в останнього права вимоги до відповідача за укладеним з попереднім кредитором кредитним договором.

Таким чином, що 23.07.2022 між первісним кредитором та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 5785768 про надання споживчого кредиту, своїх боргових зобовязань перед цим кредитором відповідач не виконував. 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Суд приймає у позовній заяві розрахунок заборгованості за договором та вважає його достовірним, оскільки він відповідає матеріалам справи та відповідач не спростував факт отримання грошових коштів за кредитним договором і їх отримання підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна».

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 мобілізований з 20.11.2023, а відповідно довідки від 15.04.2025 за № 1/14/7-787 він перебуває на військовій службі у військовій частині з 03.04.2024 (а.с. 140, 141).

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено 23.07.2022, а право вимоги за ним відступлено позивачу 19.06.2023, тобто за приблизно за рік та чотири місяці і п`ять місяців відповідно до того, як відповідач набув статусу військовослужбовця.

Суд встановив, що відповідач перебуває на військовій службі з 20.11.2023, а відтак він користується пільгами, передбаченими ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», але виключно з 20.11.2023, тобто з дати його мобілізації та на весь час його призову. Оскільки нарахування відсотків відповідачу здійснювалось первісним кредитором та позивачем в період з 23.07.2022 по 20.12.2022, після чого жодних нарахувань відповідачу не здійснювалось, а відтак останній не має права на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, оскільки в період їх нарахування він не перебував на військовій службі.

Отже, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, оскільки положення зазначеного закону за фактичних обставин у справі, встановлених під час її розгляду, на спірні правовідносини не поширюються.

Оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , однак, враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 59 700,00 грн не є співрозмірною 20 000 грн (заборгованість за тілом кредиту), що суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобовязань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів.

Виходячи з викладеного, позовна заява підлягає задоволенню частково та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 40 000,00 грн, з яких 20 000,00 грн - тіло кредиту, 20 000,00 грн відсотки. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 077,64 грн пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки позов задоволено частково. В іншій частині віднести на рахунок позивача.

У позовній заяві було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 3-5 ст. 137 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач звернувся до адвоката Крюкової М.В. за отриманням правничої допомоги. Відповідно до звіту про надання правової допомоги від 23.08.2023 вартість послуг адвоката (збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви 10 год.) складає 10 000,00 грн. Також надана платіжна інструкція № 465 від 23.08.2023 про прийняття від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» коштів на суму 10 000,00 грн, рахунок на оплату по замовленню № 23/08 від 23.08.2023, договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 (а.с. 17, 18, 20, 42, 43).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, ураховуючи наведене, оцінивши клопотання представника відповідача адвоката Григорєва Д.В. про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, документи щодо витрат, положення ст.ст. 137, 141 ЦПК України, з огляду на критерії обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн за складання типової позовної заяви не є співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи, тому, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають бути відшкодовані у розмірі 4 000,00 грн. В іншій частині віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп., з яких 20 000,00 грн - тіло кредиту, 20 000,00 грн нараховані відсотки.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 077 грн 64 коп та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 19.01.2026.

Суддя І.А.Ілюшик