Справа № 708/20/26
Провадження № 2-о/708/13/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Чигирин

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Попельнюх А. О. розглянув заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Поліщука А. Ю. звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що його батько ОСОБА_2 був призваний в період особливого стану ІНФОРМАЦІЯ_1 та проходив військову службу на посаді водія-електрика 4 мінометного відділення 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї НОМЕР_2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 .

14.04.2025 було отримано сповіщення № 58, відповідно до якого ОСОБА_2 зник безвісти 12.04.2025 під час виконання бойового завдання.

Керуючись Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженим постановою КМУ від 30.11.2016 № 884 (в редакції постанови КМУ від 15.04.2025 № 449), заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату грошового забезпечення свого батька, який зник безвісти за особливих обставин. Натомість командування в/ч НОМЕР_1 у проведенні таких виплат йому відмовило, обґрунтувавши таку відмову відсутністю документів, що підтверджують факт утримання ОСОБА_2 свого сина ОСОБА_1 .

Посилаючи на те, що встановлення факту, який має юридичне значення, необхідно заявникові для подальшого отримання грошового забезпечення зниклого безвісти батька, отримання одноразової грошової допомоги в разі визнання його загиблим, просить суд установити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого батька ОСОБА_2 .

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами суддею встановлено таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

У постанові ВП ВС від 10.04.2019 в справі № 320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Питання грошового забезпечення військовослужбовців регламентовано статтею 9 зазначеного Закону, зі змісту якої вбачається, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

У випадку зникнення безвісти військовослужбовця належне йому грошове забезпечення може виплачуватися:

-За його особистим розпорядженням особі (особам) за його вибором із визначенням розміру часток таких осіб у відсотках;

-У разі відсутності особистого розпорядження грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені);

-У разі відсутності особистого розпорядження та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець;

-У разі відсутності особистого розпорядження та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти (далі - військовослужбовці), особі (особам), визначеній (визначеним) військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату грошового забезпечення особі (особам) за його вибором із зазначенням розмірів часток таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону), та особам, зазначеним в абзацах четвертому і п`ятому пункту 6 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - визначені особи), визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2025 р. № 449).

Відповідно до п. 4 Порядку командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає заяву про виплату та додані до неї документи і приймає рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам або про відмову у виплаті грошового забезпечення.

Крім того, пунктом 5 Порядку визначено, що від виплати грошового забезпечення можуть відмовитися визначені особи, зазначені:

в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, - на користь інших визначених осіб, зазначених в такому абзаці;

в абзаці п`ятому пункту 6 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, - на користь інших визначених осіб, зазначених в такому абзаці.

Такі визначені особи подають відповідну заяву, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально, в якій зазначається інформація про іншу визначену особу і розмір належної їй частки грошового забезпечення.

У разі подання заяви про відмову від виплати грошового забезпечення без зазначення в ній інформації про іншу визначену особу, на користь якої відмовляється визначена особа, належна їй частка грошового забезпечення рівномірно розподіляється між іншими особами, зазначеними в абзаці четвертому або п`ятому пункту 6 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявнику може бути оскаржено у судовому порядку.

З долучених до поданої заяви доказів судом установлено, що заявникові командиром в/ч НОМЕР_1 відмовлено у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти, оскільки на дату зникнення батька заявникові ОСОБА_1 виповнилося повних 22 роки, тобто він є повнолітнім. У наданих документах відсутні підтвердження, що заявник є недієздатним або обмежено дієздатним, а солдат ОСОБА_2 є його законним представником. Крім того, ОСОБА_2 одружений із ОСОБА_3 . Тому на підставі протоколу № 2359 від 08.05.2025 засідання Комісії військової частини НОМЕР_1 по обліку і розгляду документів на військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти або інтерновані у нейтральних державах, захоплені в полон або є заручниками, отримали поранення (перебувають у відпустках за станом здоров`я, які завершили лікування у лікувальних закладах), прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог щодо виплати належного грошового забезпечення, додаткової винагороди та інших одноразових видів грошового забезпечення зниклого солдата ОСОБА_2 .

Аналізуючи зазначене суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у постанові від 18.01.2024 у справі 560/17953/21 стосовно юрисдикції судових справ. Зокрема ВП ВС виснувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ініційоване заявником питання про встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні свого батька ОСОБА_2 не відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства, оскільки пов`язане із доведенням наявності у заявника правової підстави для призначення йому виплати грошового забезпечення (її частини) зниклого безвісти військовослужбовця, не пов`язане із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Рішення щодо відсутності у заявника підстав для виплати належного грошового забезпечення, додаткової винагороди та інших одноразових видів грошового забезпечення безвісти зниклого солдата ОСОБА_2 , було прийнято у позасудовому порядку.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

З наданого у статті 4 КАС України визначення вжитих термінів убачається, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , оскільки подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 315-319, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ