Справа №: 343/2009/25
Провадження №: 2/343/158/26
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати укладений між ними шлюб, що зареєстрований 21 вересня 2007 року виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з ним. Свої вимоги мотивував тим, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Протягом останнього часу їхні стосунки зіпсувалися через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий час кожен з них живе своїм окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я розпалася і шлюб носить лише формальний характер, а спроби примиритися не дали бажаних результатів. Вони спільного господарства не ведуть і стали чужими людьми, тому вважає, що їхня сім`я остаточно існує лише формально, подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим. Неповнолітні сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з ним і знаходяться на його утриманні, натомість відповідачка життям дітей не цікавиться, часто залишає місце проживання на кілька тижнів. Він забезпечує дітей усім необхідним і дбає про їх благополуччя, приділяє належну увагу їх вихованню, бере активну участь у навчанні, завжди цікавиться їх успіхами. Все це стало причиною для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснив, що після народження другого сина його дружина захворіла на психічні розлади і лікування не дає результату. Вона залишає сім`ю на тривалий час, з дітьми не спілкується і місце її проживання не відоме. Він офіційно працевлаштований, проживає з 2 неповнолітніми дітьми, старший з яких також хворіє, в будинку відповідачки, де разом з ними проживає її мати та бабуся. Всі вони живуть дружно, непорозумінь не мають. Наполягає на розірванні шлюбу та залишенні з ним на проживанні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи була належно повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення їй судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 22.11.2025 року, 15.12.2025 року та 30.12.2025 року (а.с. 36,45,52), однак, всі повістки повернулися до суду в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання. Також ОСОБА_2 викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошень про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 24.11.2025 року, 15.12.2025 року та 30.12.2025 року (а.с. 34,41,49).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області згідно довіреності № 6/05-28/35в від 02.01.2025 року ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задоволити, вказавши, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 .

За викладених обставин суд постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідачки в порядку заочного провадження.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 вищевказаного Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який зареєстровано 21 вересня 2007 року виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.09.2007 року (а.с. 8).

Про те, що в даному шлюбі в них народилося двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчать свідоцтва про їх народження серії НОМЕР_2 від 17.03.2009 року та серії НОМЕР_3 від 22.01.2013 року, видані Малотур`янською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 9-10).

В судовому засіданні встановлено, що в сторін по справі виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, що стало причиною розпаду їх сім`ї.

Вже тривалий час вони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач зберегти сім`ю не бажає та наполягає на розлученні, вказуючи, що надання строку для примирення є недоцільним, оскільки це результату не принесе.

За таких обставин суд вважає, що укладений між сторонами по справі шлюб існує формально, фактично їхня сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, а тому позов в цій частині слід задоволити, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвати.

Що стосується вимоги позивача про залишення на проживанні з ним неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вона також підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 даного Кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до принципу 7 вказаної Декларації, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

При вирішенні даного спору суд також керується принципом найкращих інтересів дитини, що визначено в пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно з яким в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та в рішенні від 27 листопада 1992 року в справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Органи опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Аналіз норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини слід насамперед виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем в АДРЕСА_1 , який виховує його самостійно, а його дружина та мати дитини ОСОБА_2 участі в його вихованні не приймає та матеріально дитину не забезпечує.

Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.10.2025 року, що складений начальником Служби у справах дітей Долинської міської ради Івано-Франківської області Яремій Н.Б. та спеціалістом-юристом цієї Служби Тисяк Д.В. (а.с. 54), мати дітей ОСОБА_7 має 2 групу інвалідності з приводу психічного захворювання, протягом останнім трьох місяців відсутня за місцем проживання та зовсім не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, якими пікується батько, допомагають йому бабуся та прабабуся по материній лінії.

Про те, що ОСОБА_2 хворіє та є особою з інвалідністю 2 групи, свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії ААД № 063649 від 10.10.2024 року та виписка із медичної карти стаціонарного хворого, видана КНП «ПОКЦПЗ Івано-Франківської обласної ради 01.01.2026 року за № 4 (а.с. 63-64).

Повідомлення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУПН в Івано-Франківській області № 1 від 17.10.2025 року на адресу позивача (а.с. 55) підтверджує, що на підставі його звернення з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків було здійснено неодноразові телефонні дзвінки до ОСОБА_2 , однак, остання відмовилася від зустрічі та надання пояснень, а в подальшому не відповідала на телефонні дзвінки працівників поліції. Встановити місце її перебування не представилось можливим, оскільки вона постійно змінювала місце проживання.

Допитані в судовому засіданні свідки: староста с.Мала Тур`я ОСОБА_8 та мати відповідачки ОСОБА_9 підтвердили, що остання хворіє, часто покидає сім`ю на тривалий час, дітьми не опікується, а вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітніх дітей займається їх батько ОСОБА_1 .

Як вбачається з висновку про визначення місця проживання дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 1602 від 20.01.2026 року (а.с. 56-58), орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи даний спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стать, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною, як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідачка, як мати неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку останнього, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я та розвиток, незалежно від того, з ким і де він буде проживати.

За таких обставин, на підставі вищевикладених доказів, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, в якої з батьком склалися доброзичливі та люблячі відносини, останній виконує обов`язки з виховання та утримання дитини, піклується про її здоров`я, а мати тривалий час проживає окремо від сина, суд вважає, що заявлений позов в цій частині також слід задоволити та визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.

На підставі викладеного, ст.ст. 7,24,105,110,112-114,141,150,153,155,157,160,161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 259,263-265,280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 21 вересня 2007 року виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою фактичного місця його проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 17.06.1997 року.

Відповідачка: ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою: 77504, Івано-Франківська область Калуський район м.Долина проспект Незалежності, 5, .

Суддя: