Справа № 359/3299/25
Провадження №2/359/2336/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кривохижі О.М.

за участю

представника позивача Білонучкіної Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 06.11.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту. Згідно з яким ТОВ «Мілоан» надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 гривень, які він зобов`язався протягом встановленого сторонами строку повернути та сплатити відсотки за їх користування. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 28391,32 гривень. В подальшому право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 28391,32 гривень, понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №3509538. Згідно з яким ТОВ «Мілоан» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 8000 гривень, який остання зобов`язалась повернути в строк до 06 листопада 2021 року та сплатити проценти за користування ним у розмірі 1.25% за день користування.

ТОВ «Мілоан» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі передбаченому договором.

Згідно розрахунку позивача, борг ОСОБА_1 за договором позики складає 28391,32 грн., що становить: 7151,00 грн. основний борг, 20440,32 грн. заборгованість по відсоткам та 800 грн. комісії.

Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми непогашеної частини тіла позики 7151 грн.

26.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги відповідно до реєстру боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26-07/2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3509538.

Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Враховуючи вище вказане суд вважає, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №3509538.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 7151 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в загальному розмірі 20440,32 є необґрунтованою і недоведеною.

Судом встановлено, що строк позики становить 15 днів. Сторони погодили, що середньоденний розмір процентної ставки за користування позикою становить 1,25%. Також п.1.5.2 сторонами погоджено, що відсотки за користування кредитом становить 1500,00 грн.

У зв`язку з цим суд вважає, що саме вказана вище сума заборгованість за відсотками у розмірі 1500,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Первісний кредитор фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.

Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.

Отже, умови договору про нарахування позивачем комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії належить відмовити.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 9500,00 грн.

Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З витягу з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28 лютого 2025 року встановлено, що позивачем понесено документально підтверджені обґрунтовані витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 9 000 грн..

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Так як позов ТОВ «Факторнг партнерс» задоволено частково (33,46%), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 810,55 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3011,40 грн.

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268,279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (), місцезнаходження: м.Київ, вул.Гедройця Єжи, буд.6 оф.521 заборгованість за кредитним договором в розмірі 9500 грн. ,судовий збір в розмірі 810,55 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3011,4 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 січня 2026 року.

Суддя Чирка С.С.