Провадження № 2/727/29/26
У Х В А Л А

про відмову у затвердженні мирової угоди

04 лютого 2026 року

Шевченківський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючої судді Бойко М.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання - Васківчук В.В.,

представника позивача адвоката Яківчика В.І.,

представника відповідачів адвоката Биндю В.І.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, заяву про затвердження мирової угоди вцивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Чернівців з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті баби позивачки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати її власником 2/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 , загальною площею 99,90 кв.м., яка складається з трьох кімнат, житловою площею 56.50 кв.м., а також просить визнати її власником гаража, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70 кв.м та власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 26,40 кв.м., житловою площею 12 кв.м.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2025 року провадження у справі відкрито, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

14.01.2026 року до суду подано письмову заяву позивачки ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про затвердження укладеної ними з метою врегулювання даного спору мирової угоди.

У підготовчому судовому засіданні 04.02.2026 року представники позивачки та відповідачів вищезазначену заяву підтримали та просили суд затвердити мирову угоду, укладену між сторонами, а провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали мирової угоди, поданої сторонами цивільного процесу на затвердження суду, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд приходить до наступних висновків.

Із наданої суду мирової угоди від 14.01.2026 року, укладеної між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вбачається, що сторони дійшли згоди про врегулювання між ними спору щодо поділу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

за ОСОБА_1 визнається право власності на 2/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 99,90 кв.м., а також за нею визнається право власності на гараж за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 70,00 кв.м.

За ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 визнається право власності на частку за кожним з них квартири за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 26,40 кв.м., житловою площею 12 кв.м.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Вимогам ст. 207 ЦПК України умови мирової угоди, укладеної сторонами, не відповідають.

Так, у матеріалах справи наявна копія заповіту від 12 грудня 2017 року, в якому ОСОБА_3 заповіла належні їй на праві власності 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (колишня АДРЕСА_2 , а також гараж за цією ж адресою ОСОБА_2 , а квартиру АДРЕСА_5 , заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках кожному .

Статтею 1274 ЦК України урегульовано право на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи: спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Якщо заповідач підпризначив спадкоємця, особа, на ім`я якої складений заповіт, може відмовитися від спадщини лише на користь особи, яка є підпризначеним спадкоємцем. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (частина перша статті 1275 ЦК України).

Таким чином, у мировій угоді сторони просять узаконити перехід права власності на майно від однієї особи до іншої без з`ясування питання щодо кола спадкоємців померлої ОСОБА_3 , щодо дотримання строків прийняття спадщини позивачкою, факту її прийняття нею, а також всупереч встановленому законом порядку спадкування, а тому суд констатує, що укладення мирової угоди неможливе, коли ті чи інші відносини врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

При цьому слід також зазначити, що суд при здійсненні судочинства не може підміняти собою інші органи, зокрема органи, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють державну реєстрацію, а судові рішення не можуть підміняти посвідчення правочинів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що умови мирової угоди суперечать закону, а тому необхідно відмовити у її затвердженні та закритті провадження у справі та продовжити у ній підготовче провадження.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 5 ст. 207, ст. 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди між ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Продовжити розгляд справи зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М.Є. Бойко