ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17720/25

Провадження № 22-ц/820/385/26

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року, суддя Заворотна О.Л., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В червні 2025 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 39706,71 грн., судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 9200 грн.

В обґрунтування позову вказало, що 24.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №501021446, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 55650 грн., на строк 36 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 18,99% річних, та зобов`язалася своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитними коштами кредитору.

20.12.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» уклали договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги, зокрема, за кредитним договором до ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути заборгованість за кредитом та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за договором про надання кредиту 501021446 від 24.04.2018 у розмірі 22386,96 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5186,96 грн. та судовий збір в сумі 1707,19 грн.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті кредиту, внаслідок чого станом на 20.12.2021 утворилась заборгованість в розмірі 39706,71 грн.

Разом з тим, передбачена умовами договору комісія за обслуговування кредиту є нікчемною відповідно до вимог законодавства, а сплата штрафних санкцій не передбачена умовами оферти та анкети-заяви підписаної відповідачем, у зв`язку з чим розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з позичальника слід зменшити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні відповідних вимог відмовити.

На обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо укладення кредитного договору, наявності кредитного боргу, передання їй кредитної суми, повної оплати позивачем права вимоги за кредитним договором.

Визначений судом розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим представником позивача на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг.

Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд в даній справі проводить перевірку законності та обґрунтованості рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача визначеної судовим рішенням частини суми заборгованості, в решті судове рішення не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 24.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №501021446, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 55650 грн. на строк 36 місяців зі сплатою 18,99% річних, та зобов`язалася щомісячно погашати кредит згідно з погодженим графіком, який є додатком 1 до договору та сплачувати проценти за користування кредитом.

24.04.2018 АТ «Альфа Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. Сторони погодили основні умови угоди: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум готівка», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн.; процентна ставка 26% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 20.12.2021 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становив 39706,71 грн., з яких 35687,02 грн. становить заборгованість за кредитом, 4019,69 грн. заборгованість за штрафними санкціями.

20.12.2021 між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором 24.04.2018 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Згідно з платіжним дорученням №34291 від 20.12.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало на користь АТ «Альфа-банк» вартість відступлення прав вимоги за договором факторингу №4 від 20.12.2021.

Як вбачається зі змісту акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021, виписки з відповідного реєстру, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №501021446 від 24.04.2018 перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Ст. 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зроблено висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012, від 15.04.2024 у справі №2221/2373/12.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Провівши аналіз доказів у справі у відповідності з вимогами процесуального закону, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, користувалася ними, протягом тривалого періоду частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано позивачем до суду першої інстанції, що спростовує доводи відповідачки про відсутність доказів отримання нею кредитних коштів.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність у справі доказів на підтвердження обставин щодо відступлення (переходу) права вимоги до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є неспроможним, оскільки позивачем на підтвердження відповідного права надано письмові докази, а саме, договір факторингу №4 від 20.12.2021, відповідний акт приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 з випискою щодо переходу права вимоги відносно ОСОБА_1 , платіжного доручення №34291 від 20.12.2021, яким підтверджено сплату ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь АТ «Альфа-Банк» ціни відступлення права вимоги.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, належним чином оцінених судом першої інстанції, та на правильність вирішення спору не впливають.

За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

На підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу позивачем в суді першої інстанції було долучено договір про надання правничої допомоги від 03.07.2024 № 03-07/24, укладений з адвокатом Литвиненко О.І., акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, платіжна інструкція від 01.10.2024, № 4957 на суму 9200 грн.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 06.12.2019 у справі №910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19.

Відповідачем було отримано документи на підтвердження витрат ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на правову допомогу в суді першої інстанції. В той же час, відповідач не скористалася правом на звернення до суду із заявою про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно проведено розподіл судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова