Провадження № 2-з/679/1/2026
Справа № 679/1746/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Волкова Сергія Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про припинення права власності на частку у спільно майні та стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про припинення права власності позивачки на 1/16 та 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/16 та 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсацію за належні їй частки нерухомого майна в розмірі 400000,00 гривень.

15.01.2026 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Волков С.В. звернувся до суду із заявою в якій просив вжити заходів забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах суми предмету спору 400000 гривень, на наступні транспортні засоби: OPEL ZAFIRA 1598, 2009 р.в., № куз. НОМЕР_2 ; OPEL MOVANO 2464, 2008 р.в., № куз. НОМЕР_3 ; OPEL ASTRA 1598, 2001 р.в., № куз. НОМЕР_4 ; VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1896, 2003 р.в., № куз. НОМЕР_5 ; FORD FOCUS 1596, 2009) р.в., № куз. НОМЕР_6 ; MAZDA 5 1999, 2008 р.в., № куз. НОМЕР_7 ; VOLKSWAGEN TRANSPORTER 1984, 2005 р.в., № куз. НОМЕР_8 ; MITSUBISHI OUTLANDER 2360, 2007 р.в., № куз. НОМЕР_9 ; SKODA OCTAVIA 1600, 2009 р.в.,. № куз. НОМЕР_10 ; SSANG YONG ACTYON 2295, 2010 р.в., № куз. НОМЕР_11 ; KIA RIO 1399, 2011 р.в., № куз. НОМЕР_12 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивачки посилався на те, що предметом спору між сторонами є стягнення із відповідача на користь позивачки 400000,00 гривень грошової компенсації за належні їй частки в квартирі АДРЕСА_1 . В той же, відповідач письмове звернення позивачки щодо позасудового врегулювання спору проігнорував, та усно повідомляв, що у випадку задоволення позову вживатиме заходи спрямовані на затягування строку стягнення з нього присудженої позивачці компенсації. Тобто, за вказаних обставин існують обґрунтовані припущення вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належні відповідачу транспортні засоби, в межах суми предмету спору, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

Відповідно до частини першоїстатті 153 ЦПК України, суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи в обсязі необхідному для вирішення питання про забезпечення позову, суд дійшов висновку про таке.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову (ч.1ст.149 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2ст.149 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Водночас, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Суд враховує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року по справі № 753/22860/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2025 року у справі№462/3537/24 зазначив, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду. Суд повинен їх застосовувати лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 755/9322/20 зазначено, що ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього; забороною вчиняти певні дії; а відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України - заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі №398/1113/24 вказано, що під час дослідження судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ключовим є встановлення: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених представником заявниці, не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Разом з цим, зі змісту заяви про забезпечення позову, а також з доданих до неї документів, судом не встановлено тих обставин, що відповідачем ОСОБА_2 вчиняються будь-які дії щодо відчуження належного йому майна, чи інших дій щодо погіршення свого матеріального становища.

Суд також зазначає, що доводи представника заявниці про необхідність накладення арешту на майно відповідача (транспортні засоби) для уникнення потенційної можливості невиконання рішення суду не свідчать про наявність підстав для вжиття запропонованих заходів забезпечення позову, оскільки такі мотиви, зважаючи на відсутність їх документального підтвердження, носять умовний, гіпотетичний характер.

Отже, обраний захід є непропорційним і таким, що порушує баланс інтересів сторін. Забезпечення позову в такий спосіб порушуватиме принцип правової визначеності, а втручання у право власності відповідача на транспортні засоби не може вважатися ні необхідним, ні пропорційним легітимній меті.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 263 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Волкова Сергія Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про припинення права власності на частку у спільно майні та стягнення грошової компенсації відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 16.01.2026.

Суддя Р.М. Стасюк