ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7368/25 Номер провадження 22-ц/814/827/26Головуючий у 1-й інстанції Мельник Н. П. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 вересня 2025 року, постановлену суддею Мельник Н. П., повний текст ухвали складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним, в якому просив суд визнати неукладеним договір №631685499, як єдиний можливий спосіб захисту прав позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.05.2025 на номер телефону ОСОБА_1 із застосуванням застосунку Whatsapp був здійснений дзвінок та було повідомлено про необхідність погашення заборгованості перед АТ «Сенс Банк» за договором №631685499. Жодних договорів із АТ «Сенс Банк» ОСОБА_1 не підписував.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 вересня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено підстав для застосування підсудності за вибором позивача на підставі ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки кредитний договор не містить місця його виконання, не встановлено підстав для його виконання в іншому місці, оскільки зазначене не передбачене актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того цей договір не містить особливостей, через які підлягає виконанню тільки в певному місці. Місцезнаходження відповідача - м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 (інформація із Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.09.2025 №1801360), що відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Голосіївського районного суду міста Києва. З урахуванням наведеного, зазначена справа підлягає передачі за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції позбавляє ОСОБА_1 права на захист, оскільки у зв`язку із військовим станом бути присутнім у судових засіданнях в м. Києві не має можливості, технічних засобів для судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку не має. Крім того, суд першої інстанції прийняв законну ухвалу від 24.07.2025 про прийняття справи №524/7368/25 до свого провадження, але згодом відмовився від розгляду справи та прийняття законного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що з доданих 11.09.2025 до відзиву на позовну заяву документів, а саме з копії кредитного договору (а.с. 40-42, 48) судом першої інстанції встановлено, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зі змісту документів, наданих відповідачем до відзиву (копії кредитного договору), судом першої інстанції встановлено, що позивачем пред`явлені позовні вимоги до відповідача про визнання договору неукладеним.

Відповідно до ч.1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлене у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Судом першої інстанції не встановлено підстав для застосування підсудності за вибором позивача на підставі ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки кредитний договор не містить місця його виконання, не встановлено підстав для його виконання в іншому місці, оскільки зазначене не передбачене актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того цей договір не містить особливостей, через які підлягає виконанню тільки в певному місці.

Як наслідок, підсудність цієї справи слід визначати за загальним правилом згідно ст. 27 ЦПК України.

Місцезнаходження відповідача - м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 (інформація із Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.09.2025 №1801360) (а.с. 51-54), що відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Голосіївського районного суду міста Києва.

Суд надсилає справу за підсудністю у порядку ст. 31 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації установлено, що справа не підсудна цьому суду (ч. 9 ст. 187 ЦПК України).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому надіслана (ч.ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України).

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є визнання неукладеним договір №631685499, як єдиний можливий спосіб захисту прав позивача.

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу.

Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин, позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно з ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У випадку, коли пред`явлення позову не пов`язано із захистом прав споживачів, встановлена для цих позовів альтернативна підсудність не поширюється.

Відповідно до преамбули ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 17 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно з п. 3 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавцем є суб`єкт господарювання, який виконує роботу або надає послуги.

Згідно п. 22 ст.1 цього ж Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та держане регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Частиною 1 статті 4 цього Закону визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та/або їх обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до роз`яснень, які містяться у ч.2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Верховний Суд в ухвалі від 02.07.2018 у справі №552/9770/14-ц (провадження №61-36739 ск18) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Враховуючи зазначені положення, відносини, які склались між позивачем та відповідачем, регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

З матеріалів справи вбачається, що на а.с. 40-42, 48 міститься анкета-заява про акцепт на укладення договору про банківське обслуговування та 10.06.2021 акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії 30.01.2020 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк».

Згідно п.1. договору передбачено надання кредиту позичальнику на особисті потреби.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.07.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про розірвання договору та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 22.09.2025 на 10:00 год (а.с. 20).

Як слідує з ухвали суду першої інстанції, підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення або відмови у відкритті провадження, відсутні. Позов підсудний суду.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України не може бути враховано апеляційним судом з огляду на характер спірних правовідносин у даній справі, які не дають підстав для висновку, що позивач в такій категорії справ втрачає право на звернення до суду для захисту та поновлення своїх прав як споживач за власним вибором у межах альтернативної підсудності, визначеної ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Враховуючи місце проживання позивача, останній, як споживач фінансових послуг, правильно визначив підсудність та, керуючись ч. 5 ст. 28 ЦПК України, звернувся з позовом до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена. За таких умов даний позов може бути поданий до вказаного суду за правилами ч.5 ст. 28 ЦПК України.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув, у зв`язку із чим помилково дійшов висновку про направлення справи за підсудністю до іншого суду та в порушення вимог ст. 263 ЦПК України в оскаржуваній ухвалі не навів належних і достатніх обґрунтувань прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 вересня 2025 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов