ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2070/26 Справа № 185/2893/25 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

- за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

18.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив: стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 160 000,00 грн; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь різницю між фактичним розміром майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та страховим відшкодування у розмірі 77 143,04 грн, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000, 00 грн; стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2 600 (дві тисячі шістсот) грн 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп., а також понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) грн 54 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 26 (двадцять шість) грн 00 коп.

Стягнуто з Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 154 523 (сто п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять три тисячі) грн 61 коп.

Стягнуто з Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 1 545 (одна тисяча п`ятсот сорок п`ять) грн 24 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

10.11.2025 рокувід Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд, скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року в частині стягнення позовних вимог з Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» у розмірі 154 523,61 грн. та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» у повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Також, зазначає, що наданий позивачем висновок не відповідає вимогам щодо належності та допустимості доказів.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

17.12.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Маньковського В.П.надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

25.12.2025 року від Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких просить, задовольнити апеляційну скаргу Товариства з додаткової відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.116-118).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Станом на 06.10.2025, зробленого на запит суду, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , з датою реєстрації транспортного засобу 26.05.2020.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року вбачається, що 04.09.2022 року близько 16.05 год. обвинувачений ОСОБА_2 (відповідач по справі), керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 11.06.2022 року, грубо порушуючи вимоги п.12.9 «б» та п.12.4 Правил дорожнього руху, згідно до яких на даній ділянці дороги діє обмеження максимальної швидкості 50 км/год., рухаючись зі швидкістю близько 125.2 км/год., тобто з перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкістю, чим позбавив себе можливості при виникненні небезпеки для руху своєчасно знизити швидкість, або зупинити керований ним автомобіль, здійснював рух по крайній лівій смузі вул. Дніпровська, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, у м. Павлограді Дніпропетровської області з боку вул. Тепла у напрямку вул. Літня. У вказаний час попереду руху вказаного транспортного засобу, з прилеглої території двору багатоповерхового будинку № 372, яка примикає зліва за напрямком його руху, на проїзну частину вул. Дніпровська, виїжджав автомобіль «SKODA SUPERB» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням свідка ОСОБА_1 (позивач по справі), який після здійснення зупинки на вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, почав рухатись зліва направо відносно напрямку руху автомобілю «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та виїхав на праву смугу за напрямком руху автомобіля «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Надалі обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи рух у тих самих умовах, грубо порушуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або безпеки іншим учасникам руху, не виправдано змінив напрямок руху керованого ним автомобіля «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_3 праворуч, виїхав на праву смугу руху, на яку вже виїхав автомобіль марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням свідка ОСОБА_1 . У ході подальшого руху обвинувачений ОСОБА_3 в районі будинку по вул. Дніпровська м. Павлограда, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним вищевказаного автомобіля із правою задньою бічною частиною автомобіля «SKODA SUPERB» на смузі руху останнього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «SKODA SUPERB», потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали. Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: гематоми потиличної ділянки голови праворуч та перелому 4, 5 крижових хребців, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості та спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як на 21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року, клопотання захисника адвоката Букура М.Є. про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням потерпілого та обвинуваченого, задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою. На підставі ст. 46 КК України, кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР за №0000935 від 05.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито.

Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV) передбачено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Матеріалами справи встановлено, що власник автомобіля марки «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_2 , застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», з обсягом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000,00 грн, розміром франшизи 2 600,00 грн, що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 210358625, зі строком дії до 04.09.2022.

Свідок ОСОБА_1 по кримінальному провадженню за № 0000935 від 05.09.2022 року (якому був спричинений лише матеріальний збиток), як власник пошкодженого автомобіля марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 04.09.2022, звернувся 10.12.2024 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою від 05.12.2024 про ДТП та страхове відшкодування.

Проте, листами: за № 12/1070 від 17.02.2025, за № 12/1381 від 04.03.2025 ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування внаслідок ДТП, яке мало місце 04.09.2022, у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, відповідно п.п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності».

У рамках кримінального провадження судова авто-товарознавча експертиза пошкодженого транспортного засобу марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не проводилась.

Тому, ОСОБА_1 06.12.2024 була замовлена оцінка щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «БВН ЕВ ГРУП».

Відповідно до висновку № 83021-1 від 03.03.2025 оцінювача ОСОБА_5 ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» про вартість пошкодженого транспортного засобу «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 04.09.2024, ринкова вартість КТЗ до пошкодження, як і розмір матеріального збитку, становить - 229 643,04 грн; ринкова вартість КТЗ після ДТП 72 519,43 грн; вартість відновлюваного ремонту КТЗ 672 587,83 грн.

З урахуванням того, що відновлюваний ремонт КТЗ дорівнює 672 587,83 грн, а ринкова вартість КТЗ до пошкодження складає 229 643,04 грн, відновлюваний ремонт зазначеного КТЗ позивачем не проводився, так як автомобіль був фізично знищеним.

Відтак аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Суд також враховує, що в правозастосовній практиці досить часто виникають ситуації, коли встановлення винуватця ДТП триває довше за один рік, а тому визначення належної правової поведінки особи у відносинах, що складають в момент ДТП є часто складним.

З урахуванням цього, не звернення позивача із заявою про страхове відшкодування до моменту встановлення винуватої в ДТП особи, не може свідчити про його недобросовісну чи суперечливу поведінку.

Таким чином, на момент звернення позивача до страхової компанії, вже сплив річний строк для власника автомобіля на звернення із заявою про здійснення страхового відшкодування. Разом із цим, вказана обставина не позбавляє позивача права на відшкодування завданих йому збитків у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про здійснення страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» 10.12.2024. При цьому звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к).

Тому, суд вважає помилковими доводи представника відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» щодо пропуску ОСОБА_1 однорічного строку для отримання страхового відшкодування, як на підставу для відмови у позові.

Щодо розміру відшкодування суд виходить зі звіту «Про визначення вартості матеріального збитку» № 83021-1 від 03.03.2025, виконаного оцінювачем ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» ОСОБА_5 , відповідно до якого вартість пошкодженого транспортного засобу «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 04.09.2024, становить: ринкова вартість КТЗ до пошкодження, як і розмір матеріального збитку - 229 643,04 грн; ринкова вартість КТЗ після ДТП 72 519,43 грн; вартість відновлюваного ремонту КТЗ 672 587,83 грн.

Як вбачається з полісу ОСЦПВВНТЗ серії ЕР№ 210358625 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «BMW 530D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахована за шкоду майну на суму 160 000,00 грн, з розміром франшизи 2 600,00 грн.

Таким чином, розмір завданого збитку позивачу становить 157 123,61 грн (229 643,04 грн (ринкова вартість КТЗ до моменту аварійного пошкодження) - 72 519,43 грн (ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ), а враховуючи, що ліміт страхового відшкодування складає 160 000,00 грн, то з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 154 523,61 грн (157 123,61 грн - 2 600,00 грн (франшиза)), а з відповідача ОСОБА_2 , як винуватця у ДТП, на користь позивача слід стягнути франшизу у розмірі 2 600,00 грн.

Залишки транспортного засобу марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачем не відчужені та знаходяться у його власності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку-фактури та акту надання послуг ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» № 75332 від 27.02.2025 про визначення матеріального збитку «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розмір послуг щодо оцінки збитків позивачу склав 7 500,00 грн, проте, позивачем не надані докази в підтвердження сплати вказаної суми ТОВ «БВН ЕВ ГРУП», тому, зазначені витрати не підлягають задоволенню на користь позивача.

Посилання представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» у відзиві на позовну заяву на порушення позивачем при проведенні оцінки не на дату ДТП є неспроможними, так як зі звіту ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» «Про визначення вартості матеріального збитку» № 83021-1 від 03.03.2025, станом на 04.09.2024, вбачається, що методологія оцінки проводилась оцінювачем у гривнях на момент аварійного пошкодження автомобіля (розділ ІІІ звіту).

Крім того, представником відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», під час розгляду справи, не заявлялось клопотання про проведення судової авто-товарознавчої експертизи, станом на дату ДТП.

Не можуть бути судом враховані і доводи представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо наявності іншого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 207342300, укладеного у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», так як державний номер автомобіля марки «BMW 530D НОМЕР_5 , відрізняється від реєстраційного номеру НОМЕР_3 , що свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 , як власник автомобіля марки «BMW 530D», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , не страхував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт.

З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що внаслідок неправомірних дії відповідача ОСОБА_2 був пошкоджений та втратив товарну цінність належний позивачу автомобіль, який фізично був знищений, характер і тривалість страждань позивача, ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, прикладення позивачем додаткових зусиль для поновлення звичного ритму життя, суд першої інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Позивач має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску річного строку звернення із заявою про виплату старохового відшкодування не підлягають задоволенню, оскільки в правозастосовній практиці досить часто виникають ситуації, коли встановлення винуватця ДТП триває довше за один рік, а тому визначення належної правової поведінки особи у відносинах, що складають в момент ДТП є часто складним.

З урахуванням цього, не звернення позивача із заявою про страхове відшкодування до моменту встановлення винуватої в ДТП особи, не може свідчити про його недобросовісну чи суперечливу поведінку.

Отже, розмір завданого збитку позивачу становить 157 123,61 грн (229 643,04 грн (ринкова вартість КТЗ до моменту аварійного пошкодження) - 72 519,43 грн (ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ), а враховуючи, що ліміт страхового відшкодування складає 160 000,00 грн, то з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 154 523,61 грн (157 123,61 грн - 2 600,00 грн (франшиза)), а з відповідача ОСОБА_2 , як винуватця у ДТП, на користь позивача слід стягнути франшизу у розмірі 2 600,00 грн.

Крім цього, ТДВ СК «Альфа-Гарант» на спростування доказів наданих позивачем та на підтвердження своїх заперечень не заявлено клопотання про призначення судової експертизи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 13.01.2026 року.

Судді: