ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1635/26 Справа № 214/5396/24 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дяченко Д.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача адвоката Мельник Ганни Володимирівни на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року, ухвалене суддею Сіденком С.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, (дату складання повного судового рішення не зазначено),

В С Т А Н О В И В

В червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 14 вересня 2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, складено актовий запис №428. Від даного шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У сторін є об`єкти права спільної сумісної власності подружжя: - двокімнатна квартира загальною площею 53,2 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказане майно придбано за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Вартість майна визначена позивачем, виходячи з реальних витрат на його придбання. Вказаним автомобілем володіє та користується ОСОБА_2 .

Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості квартири на день подання позову складає 547 666 грн.

Відповідно до Звіту №1705-11/24 про оцінку вартості майна колісного транспортного засобу автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску, тип- загальний легковий - седан В, VIN -5NPDH4AE3DH212928, державний номерний знак НОМЕР_1 , колір- сірий станом на 17 травня 2024 року вартість складає 356 500 грн.

Позивач просив суд визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя: квартиру двох кімнатну, загальною площею 53,2 кв. м. житловою площею 30,1 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_2 ;

в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

припинити право спільної сумісної власності на автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_2 та виділити його у власність ОСОБА_2 ;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частину ринкової вартості автомобіля HYUNDAI ELANTRA у розмірі 178250,00 грн.

ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Рябченко П.Ф. подано зустрічний позов, в обґрунтування якого, посилається на те, що сторони по справі перебували у шлюбі з 14 вересня 2013 року, шлюб було розірвано 08 квітня 2024 року. ОСОБА_2 була вимушена виїхати за кордон із неповнолітнім сином, так як почалася озброєна агресія росії проти України. Після чого ОСОБА_1 за відсутності дружини, розірвав шлюб та уклавши шлюб з іншою дружиною став проживати в квартирі (яку було куплено в шлюбі з позивачем за вторинним позовом), з якою на даний час проживає в квартирі. ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 є власниками по 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , так як дана квартира була придбана в шлюбі. Неодноразово пропонувала відповідачеві подарувати квартиру сину та засвідчити це нотаріально, щоб у їхнього спільного сина ОСОБА_4 була своя квартира в подальшому житті та щоб не було проблем на, що спочатку ОСОБА_1 погоджувався, що так потрiбно зробити, але потiм змiнив свою думку. Вiн подав до суду позовну заяву про поділ спільного майна подружжя при цьому додавши до позову автомобіль, який знаходиться у ОСОБА_2 за кордоном і за який вона вже перечислила йому кошти за частку загалом 4500 євро. (дане стверджується квитанціями і показами самої ОСОБА_5 ), але ж в позовi ОСОБА_1 вказав, що хоче повторно отримати за машину кошти (половину вартості автомобіля), і не дивлячись на дані обставини взагалі не рахує того, що ОСОБА_2 цей автомобiль використовує, для зручностi спільної дитини (возити та забирати зi школи, спортивної секцiї…і т.д.). ОСОБА_2 має встигати все це, тому що повертатися на роботу на громадському транспортi - швидко неможливо цього робити, тобто автомобіль потрібен більшості в інтересах дитини. Також вiдвозити на вихiдних та забирати його вiд бабусі з дiдусем, оскiльки, ОСОБА_2 працює на вихiдних також, щоб забезпечити щасливе життя спільного сина.

В зустрічному позові просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .; визнати в порядку поділу майна подружжя право власності на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , та право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ; припинити право власності ОСОБА_1 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частки квартири у розмірі 563195,00 грн. та судові витрати за подачу зустрічного позову до суду у розмірі 5631 грн. 95 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю майна подружжя двокімнатну квартиру, загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частину квартири двокімнатної, загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на на 1/2 частину квартири двокімнатної, загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 без визначення компенсації.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 без визначення компенсації.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на правову допомогу в сумі 6000 гривень та сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі, - 7259,55 гривень).

В решті вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності та стягнення грошової компенсації частки житла відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням, позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мельник Г.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації за 1/2 частину ринкової вартості автомобіля, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 178250,00 грн. компенсації за 1/2 частину ринкової вартості автомобіля HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 .

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд належних доказів виснував, що ОСОБА_2 виплатила ОСОБА_1 компенсацію за його частку у праві власності за автомобіль.

Зі платіжного доручення №2 від 18.10.2022 року, відповідно до якого платник ОСОБА_6 перерахувала 4500 євро на ім`я ОСОБА_7 , немає ІНН особи, адреси одержувача, не можливо ідентифікувати позивача. ОСОБА_2 не має розписки від ОСОБА_1 , на підтвердження того, що він отримав компенсацію та не має претензій до неї з цього питання. Позивач не отримував коштів на компенсацію за 1/2 частку вартості спільного автомобіля.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Наголосила, що пояснення ОСОБА_1 , щодо неотримання ним коштів на компенсацію за 1/2 частку вартості спільного автомобіля є неправдивими, рахунок в Приватбанку, на який надіслано кошти, належить саме ОСОБА_1 , що ним не спростовано.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат Мельник Г.В. надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності за наявними матеріалами справи.

Представник відповідачки адвокат Рябченко П.Ф. надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та участі ОСОБА_2 , апеляцічйну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення з мотитвів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржене позивачем за першим позовом лише в частині відмови у стягненні компенсації на транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 , тому в іншій частині не перевіряється.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 14 вересня 2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, складено актовий запис №428.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю.

За час шлюбу сторони придбали нерухоме майно:

- двокімнатну квартиру загальною площею 53,2 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 22 червня 2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка разом з неповнолітнім сином, в зв`язку з збройною агресією з боку рф проти України була вимушена виїхати за кордон.

Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні компенсації вартості спільного автомобіля виходив з того, що ОСОБА_2 , надала належні докази підтвердження переказу коштів ОСОБА_1 за автомобіль в розмірі 4500 тисяч евро тобто сторони врегулювали це питання добровільно на договірних засадах. Доводи позивача, що він не знає за що саме йому від імені позивача переведено кошти 4500 тисяч евро суд вважав голослівними та недоведеними.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).

У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачкою ОСОБА_2 в суд першої інстанції подано належним чином перекладений та українську та засвідчену нотаріально копію платіжного доручення про перерахування 4500 євро на ім`я ОСОБА_7 , на його рахунок номер IBAN зазначено. Дане перерахування було здійснено ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_2 , що підтверджено відповідною розпискою, також наданою до матеріалів справи. При цьому ОСОБА_1 та його адвокатом їх заперечення проти отримання цих коштів не доведені, не спростована належним доказами належність позивача наведеного рахунку номер IBAN в АТ КБ «Приватбанк».

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката Мельник Ганни Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: