УХВАЛА

28 січня 2026 року

м. Київ

справа № 175/5227/21

провадження № 61-11918св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 25 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнено з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договорами банківського вкладу № D-0401/271749, № D-0401/271751,

№ D-0401/358147, № D-0401/396341 у загальні сумі 2 313 000,00 грн.

Стягнено з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 669 323,25 грн та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 143 912,96 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року касаційну скаргу

АТ «Ідея Банк» залишено без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

25 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

20 серпня 2024 року залишено без змін.

Поновлено виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року, яке залишене без змінпостановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року.

Короткий зміст заяви про роз`яснення судового рішення

07 січня 2026 року АТ «Ідея Банк» подало до Верховного Суду заяву, у якій просить роз?яснити постанову Верховного Суду від 17 грудня 2025 року

з таких питань:

- чи мають суми процентів за договорами банківського вкладу

№ D-0401/271749, № D0401/271751, № D-0401/358147, № D-0401/396341, інфляційних втрат та 3 % річних, зазначені в рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від

20 серпня 2024 року у справі № 175/5227/21, бути виплачені АТ «Ідея Банк» стягувачу за таким судовим рішенням з урахуванням податків і зборів, якщо такі суми підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до Податкового кодексу України?

- за рахунок яких саме коштів АТ «Ідея Банк» як податковий агент, зобов`язане сплатити податки і збори до державного бюджету, якщо суми процентів за договорами банківського вкладу № D-0401/271749,

№ D-0401/271751, № D-0401/358147, № D-0401/396341, інфляційних втрат та

3 % річних, зазначені в рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 175/5227/21, підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до Податкового кодексу України?

Мотиви, якими керується Верховний Суд

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя стаття 3 ЦПК України).

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частина перша статті 271 ЦПК України).

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частина друга статті 271 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі

№ 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі

№ 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю

в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Касаційний суд вже вказував, що:

податкові зобов`язання сторін, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, встановлюються не судом, а визначені податковим законодавством України (див. постанову Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 363/3965/15 (провадження

№ 61-11520св20));

тлумачення статті 265 ЦПК України дає підстави для висновку, що її положення не містять імперативної вказівки щодо додаткової деталізації суми, яка на підставі рішення суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із вказівкою про утримання податків та інших обов`язкових платежів. Перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена

у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині предмета виконання

(див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22 (провадження № 61-10834сво22));

обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Відповідні обов`язки визначені податковим законодавством. У статті 265 ЦПК України немає імперативної вказівки на необхідність додаткової деталізації

у рішенні суду суми стягнення (зокрема, процентів за користування вкладами) з розмірами обов`язкових платежів до бюджету. Тому необґрунтованим

є зазначення у шостому абзаці резолютивної частини рішення суду першої інстанції про те, що «сума відсотків на депозитні кошти зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягають утриманню у встановленому законом порядку». Це є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, яке апеляційний суд залишив без змін, шляхом виключення з резолютивної частини зазначеного абзацу (див. пункт 66 постанови Верховного Суду

від 20 листопада 2024 року у справі № 759/212/20 (провадження

№ 61-2166св24));

обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Очевидно, що для контролю сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми. Правовідносини

з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин (див. постанову Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі

№ 235/3143/24 (провадження № 61-14246св24)).

Постанова, яку просить роз`яснити АТ «Ідея Банк», є мотивованою, чіткою та зрозумілою, а тому підстав для її роз`яснення немає. Результат аналізу заяви АТ «Ідея Банк» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 17 грудня 2025 року свідчить, що вона стосується роз`яснення мотивів ухваленої постанови, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Ідея Банк» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 17 грудня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов