Справа № 952/165/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2026 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Яценка Є.І.,
за участю секретаря судового засідання Оданець С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Мошкова Надія Олексіївна, про визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію іпотеки та обтяження, -
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю « Дніпрофінансгруп» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Мошкова Надія Олексіївна, про визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію іпотеки та обтяження.
В обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, 24 квітня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA- 2020-03-06-000036-b від 01.04.2020 між ПАТ КБ « Надра» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» був укладений Договір № GL3N216953 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ КБ « Надра», у тому числі за Договором поруки № 850045/ФЛ-П1 від 11 липня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 ( Шаповал) та ВАТ КБ « Надра», Договором поруки № 850045/ФЛ-П2 від 11 липня 2008 року, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ « Надра».
При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № 71138520 було виявлено майно ,що належить боржнику, а саме:
В квітні 2023 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року винесеного по цивільній справі № 409/4912/12. Вказане вище заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було залишено без змін.
В червні 2023 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року.
22 серпня 2023 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою було скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості та ухвалено нове рішення, а саме :
Стягнути з ОСОБА_8 солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» « Дніпрофінансгруп» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1 526 369,38 грн.
22 серпня 2023 року позивач звернувся до суду із заявою щодо видачі виконавчих листів на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.08.2023 року.
23.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 71138520 про примусове виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 19.03.2020, а також припинено чинність арешту майна та коштів боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Після отримання виконавчих листів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було відкрито інше виконавче провадження № 73433665 з примусового виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 26.10.2023 року щодо стягнення з ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ) та з ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1 526 369,38 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 413 066, 02 грн. заборгованості за відсотками в розмірі 94 511, 57 грн., пені в розмірі 18 791,79 грн.
При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № 73433665 було встановлено, що все майно, яке належало на праві приватної власності ОСОБА_4 було відчужено у період закриття виконавчого провадження № 71138520 та відкриття ВП № 73433665. При цьому ОСОБА_4 достеменно було відомо про винесену постанову Дніпровським апеляційним судом від 22.08.2023 про стягнення з неї на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ.
В лютому 2024 року ТОВ « Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп» звернулось до Зачепилівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , третя особа: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіна Алла Іванівна, про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
19.11.2024 року Зачепилівським районним судом Харківської області було винесено рішення по цивільній справі № 952/87/24 за позовом ТОВ « Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , третя особа: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіна Алла Іванівна, про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
Даним рішенням було задоволено вимоги в повному обсязі, а саме:
Задовольняючи позовні вимоги товариства суд посилався на те, що на час укладання оспорюваних договорів дарування існувало рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» боргу за кредитним договором, що у свою чергу, свідчить про те, що сторона позивача надала належних та допустимих доказів на підтвердження фраудаторності правочинів, та встановлення того факту, що під час укладання оспорюваних правочинів відповідачка ОСОБА_4 діяла умисно, зокрема з метою уникнення виконання майбутнього рішення суду та сплати заборгованості за кредитним договором за рахунок відчуженого майна- житлового будинку, а також земельної ділянки.
Однак, на момент укладення Договору іпотеки, в суді розглядалась справа про визнання недійсним договору, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та скасування державної реєстрації на зазначене майно.
Отже будучи обізнаною про розгляд справи про оскарження правочину на спірне майно, ОСОБА_1 вчинила дії щодо унеможливлення повернення майна на первісного власника. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися в суд для захисту своїх прав та законних інтересів. При цьому в державному реєстрі право власності за боржником наразі невідновлене.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_11 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не проти винесення заочного рішення.
На офіційному веб-сайті Зачепилівського районного суду Харківської області розміщено оголошення про виклик відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачі вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що останні не подали відзив, представник позивача у своїй заяві не заперечував проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст.280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Третя особа: приватний нотаріус Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Мошкова Надія Олексіївна, в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Письмові пояснення не надала.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
24 квітня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA- 2020-03-06-000036-b від 01.04.2020 між ПАТ КБ « Надра» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» був укладений Договір № GL3N216953 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним договором № 850045/ФЛ від 11 липня 2008 року укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ КБ « Надра», у тому числі за Договором поруки № 850045/ФЛ-П1 від 11 липня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ « Надра», Договором поруки № 850045/ФЛ-П2 від 11 липня 2008 року, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ КБ « Надра».
При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № 71138520 було виявлено майно ,що належить боржнику, а саме:
В квітні 2023 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року винесеного по цивільній справі № 409/4912/12. Вказане вище заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було залишено без змін.
В червні 2023 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року.
22 серпня 2023 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою було скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості та ухвалено нове рішення, а саме :
Стягнути з ОСОБА_8 солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» « Дніпрофінансгруп» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1 526 369,38 грн.
22 серпня 2023 року позивач звернувся до суду із заявою щодо видачі виконавчих листів на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.08.2023 року.
23.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 71138520 про примусове виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 19.03.2020, а також припинено чинність арешту майна та коштів боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Після отримання виконавчих листів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було відкрито інше виконавче провадження № 73433665 з примусового виконання виконавчого листа № 409/4912/12 виданого 26.10.2023 року щодо стягнення з ОСОБА_4 та з ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ, що утворилась станом на 21 січня 2010 року в розмірі 1 526 369,38 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 413 066, 02 грн. заборгованості за відсотками в розмірі 94 511, 57 грн., пені в розмірі 18 791,79 грн.
При проведенні виконавчих дій в рамках ВП № 73433665 було встановлено, що все майно, яке належало на праві приватної власності ОСОБА_4 було відчужено у період закриття виконавчого провадження № 71138520 та відкриття ВП № 73433665. При цьому ОСОБА_4 достеменно було відомо про винесену постанову Дніпровським апеляційним судом від 22.08.2023 про стягнення з неї на користь ПАТ « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» «ДНІПРОФІНАНСГРУП», заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2008 року № 850045/ФЛ.
В лютому 2024 року ТОВ « Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп» звернулось до Зачепилівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , третя особа: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіна Алла Іванівна, про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
19.11.2024 року Зачепилівським районним судом Харківської області було винесено рішення по цивільній справі № 952/87/24 за позовом ТОВ « Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , третя особа: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіна Алла Іванівна, про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
Даним рішенням було задоволено вимоги в повному обсязі, а саме:
Задовольняючи позовні вимоги товариства суд посилався на те, що на час укладання оспорюваних договорів дарування існувало рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра», правонаступником якого є ТОВ « Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» боргу за кредитним договором, що у свою чергу, свідчить про те, що сторона позивача надала належних та допустимих доказів на підтвердження фраудаторності правочинів, та встановлення того факту, що під час укладання оспорюваних правочинів відповідачка ОСОБА_4 діяла умисно, зокрема з метою уникнення виконання майбутнього рішення суду та сплати заборгованості за кредитним договором за рахунок відчуженого майна- житлового будинку, а також земельної ділянки.
Однак, на момент укладення Договору іпотеки, в суді розглядалась справа про визнання недійсним договору, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та скасування державної реєстрації на зазначене майно.
Отже будучи обізнаною про розгляд справи про оскарження правочину на спірне майно, ОСОБА_1 вчинила дії щодо унеможливлення повернення майна на первісного власника. При цьому в державному реєстрі право власності за боржником наразі невідновлене.
Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
На цих засадах мають грунтуватися і договірні відносин.
Обов`язок діяти добросовісно поширюється на усі сторони дійсного правочину та особу, яка прийняла виконання ( подібний висновок щодо щодо двостороннього правочину викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц ( провадження № 14-28цс20).
У зв`язку з цим межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом.
Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників правовідносин ( пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот грунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведунку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 ст. 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Зловживанням правом і використання приватноправного інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1).особа ( особи) « використовувала» використовували право на зло», 2). наявні негативні наслідки ( різного прояву) для інших осіб ( негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає, цей стан не задовольняє інших суб`єктів, для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов ; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які « потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); 3). враховується правовий статус особи/осіб ( особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) ( постанова Верховного Суду від 11 листопада 2021 року справа № 910/8482/18 ( 910/4866/21).
Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства ( пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом.
Отже, договір укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням права на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як встановлено ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Стаття 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається .У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 10 постанови пленуму Верхового суду від 06 листопада 2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», після визнання недійсним першого в ланцюжку договорів купівлі продажу майна, визнання всіх інших договорів недійсними не вимагається вони всі є нікчемними, такими, що не породжують юридичних наслідків.
Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто « не породжує» ( змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.
Враховуючи той факт, що перший правочин вчинено з істотним порушенням вимог діючого законодавства, судом визнано недійсним, то послідуючий укладений договір іпотеки є нікчемним, такий що не породжує юридичних наслідків.
Таким чином, на думку суду договір іпотеки від 11.03.2024 року посвідчений приватним нотаріусом Мошковою Н.О. Берестинського ( Красноградського) районного нотаріального округу Харківської області зареєстрований в реєстрі за № 503, не відповідає вимогам ч.1 ст.203 ЦК України та має бути визнаний недійсним, а отже звернення з даним позовом є ефективним захистом порушених прав позивача та їх відновлення, що полягають у можливості звернення стягнення на майно боржника у відповідності до вимог діючого законодавства.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 203, 204, 215,216 ЦК України, суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Мошкова Надія Олексіївна, про визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію іпотеки та обтяження задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.І. Яценко