Справа № 939/3074/25
УХВАЛА

02 лютого 2026 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участі секретаря Слухай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в селищі Бородянка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через представника адвоката Демчик А.О., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2022 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. З лютого 2024 року шлюбні відносини були фактично припиненні через непорозуміння, викликані різними поглядами щодо спільного проживання та ведення господарства. На даний час спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне проживання вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Строк на примирення не потрібен. Просила шлюб з відповідачем розірвати.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 08 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.

29 грудня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про надання сторонам строку для примирення терміном шість місяців. Вказана заява обґрунтована тим, що він (відповідач) не згоден із розірванням шлюбу, оскільки вважає, що сім`я не втратила можливості для збереження, а вимоги про розірвання шлюбу є передчасними. Він має намір відновити сімейні відносини та зберегти шлюб.

31 грудня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Демчик А.О. надійшли заперечення на клопотання відповідача, в яких вказала, що між сторонами вже півтора роки відсутні сімейні відносини, вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, також не мають спільних дітей, а тому виключає можливість на примирення. За весь період окремого проживання відповідач не вчиняв жодних дій на відновлення сімейних відносин. Вважає, що вказане клопотання відповідача має виключно формальний характер та спрямоване на штучне затягування розгляду справи, створення додаткового психологічного тиску на позивача. Просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення.

Ухвалою суду від 05 січня 2026 року було ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача адвоката Демчик А.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримала, заперечила проти клопотання відповідача.

Судом встановлено, що сторони з 02 червня 2022 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9).

Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

За змістом статті 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 111 СК України встановлено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Надання строку для примирення подружжя є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 200/952/18.

З огляду на зазначене, суд вважає, що призначення подружжю строку для примирення та зупинення розгляду справи є правом суду, необхідність якого визначається у кожному окремому випадку індивідуально.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на те іншого не є правовою підставою для надання строку для примирення.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 вважає, що спільне подальше проживання із ОСОБА_2 не можливе, оскільки між ними більше ніж півтора роки існує конфлікт, вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та спільного побуту, за весь період окремого проживання відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на відновлення сімейних відносин, а надання строку на примирення суперечить її інтересам, суд вважає, що надання сторонам строку для примирення є недоцільним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02 лютого 2026 року.

СуддяМарина ГЕРАСИМЕНКО