Номер провадження 2/756/220/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

за участю секретаря - Погорелової В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності: по частині квартири АДРЕСА_1 , по частині квартири АДРЕСА_2 , по частині квартири АДРЕСА_3 .

В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що 29.01.1978 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2020 шлюб розірвано.

Мирним шляхом набуте за час шлюбу майно поділити не вдалося, в зв`язку з чим вона звернулася до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом про поділ майна подружжя.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.12.2022 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя направлено за територіальною підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Позивач зазначає, оскільки в ході розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя № 740/1650/21 з`ясувалося, що відповідачем ОСОБА_2 були витрачені накопичені подружжям за час перебування в шлюбі спільні грошові кошти, які зберігалися за місцем проживання в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 на придбання нового нерухомого майна, то вважає за необхідне звернутися до суду з новою позовною заявою про поділ спільного майна подружжя. На думку позивача придбане нерухоме майно після розірвання шлюбу є спільним майном подружжя.

Рух справи

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2023 відкрито загальне провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду.

19.02.2024 представник відповідача - адвокат Луєнко Ю.В. за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що сторони перебували в шлюбі з 29.01.1978 по 02.03.2021 (дата набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу). Після розірвання шлюбу з позивачем відповідачем було придбане нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.01.2022; квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.01.2022; квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.06.2023. Відповідач не визнає, що сторони мали як на час припинення шлюбу, так і будь-коли та зберігали, як в житловому будинку АДРЕСА_4 , так і будь-де-інде готівкові грошові кошти в сумі 500 000,00 доларів США. Твердження позивача, що в ході розгляду справи № 740/1650/21 з`ясувалося, що відповідачем витрачені без її згоди накопичені за час перебування в шлюбі значні готівкові кошти, які зберігалися за місцем проживання подружжя, на придбання нерухомого майна є неправдивим та жодним чином не встановлені. На придбання вищезазначених квартир відповідачем були витрачені кошти, які були отримані ним в позику.

04.03.2025 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що ознайомившись з текстом боргових розписок, встановлено, що вони написані на однакових аркушах паперу, а їх текст не зовсім відпровідає загально прийнятій формі розписок. Розписки мають виправлення, неточності ідентифікаційного коду кредитора, помилку в даті повернення боргу, відсутнє місце складання розписок та передача грошоей в борг. В сторони позивача є певні сумніви у достовірності цих розписок, проглядається явна сфальсифікація з боку відповідача. Не всі кредитори мають такий достаток, який дав би можливість позичати гроші в борг в значних сумах у доларах США. Деякі з них є пенсіонерами, мають членів сім`ї з інвалідністю. Віддавати гроші у значних сумах, в доларах США, відповідачу, який не є їх близьким родичем, без одержання відсотків за використання цих грошей, без зазначення штрафних санкцій в розписках, виглядає неправдоподібним.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.03.2024 зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі № 740/1650/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яка розглядається Оболонським районним судом м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2025 поновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано позивача, яка пояснила, що спірні квартири були придбані її колишнім чоловіком на спільні кошти подружжя, які зберігалися у підвальному приміщенні будинку, де вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначила, що в 2019 колишній чоловік сказав, він, що має пів мільйона доларів США. Вважає, що кошти є спільним майном подружжя, оскільки отримані від доходу фірми, на якій вони працювали. Також зазначила, що відповідач ніколи не отримував кошти у позику, а наявні в матеріалах справи розписки про отримання грошових коштів у позику є сфальсифікованими для приховання їх спільних коштів.

Свідок ОСОБА_3 , яка являється донькою сторін пояснила, що їй було відомо, що у батька в підвальному приміщенні зберігалися грошові кошти у розмірі 500 000,00 доларів США.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Встановлені судом обставини справи

Судом встановлено, що 29.01.1978 між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2020 у справі № 740/4153/20 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2024 у справі № 740/1650/21 позов задоволено частково, визнано спільною сумісно власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною вартістю 2 815 520 грн;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 , загальною вартістю 2 832 930 грн;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною вартістю 2 539 260 грн;

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 , на загальну суму 1 894 160 грн;

- приміщення для фізкультурно-оздоровчих занять, загальною площею 117,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на загальну суму 2 666 700 грн;

- машиномісце, загальною площею 13,80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, загальною вартістю 149 860 грн;

- машиномісце, загальною площею 18,50 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 загальною вартістю 196 490 грн;

- житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 106,50 кв.м, загальною площею 298,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, загальною вартістю 1 438 440 грн;

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 загальною вартістю 152 100 грн;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0103 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 загальною вартістю 10 050 грн;

- житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 18,30 кв.м, загальною площею 95,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_12 вартістю 161 850 грн;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3424 гa кадастровий номер :01:003:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_12 загальною вартістю 670 570 грн;

- земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,598 гa, кадастровий № :01:001:0517, розташована за адресою: АДРЕСА_13 , загальною вартістю 29 910 грн;

- автомобіль марки «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 , загальною вартістю 95 500 грн;

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши право власності за кожним на частину:

- однокімнатної квартири АДРЕСА_5 , загальною вартістю 2 815 520 грн;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_6 , загальною вартістю 2 832 930 грн;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_7 , загальною вартістю 2 539 260 грн;

- двокімнатної квартири АДРЕСА_8 , на загальну суму 1 894 160 грн;

- приміщення для фізкультурно-оздоровчих занять, загальною площею 117,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на загальну суму 2 666 700 грн;

- машиномісця, загальною площею 13,80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, загальною вартістю 149 860 грн;

- машиномісця, загальною площею 18,50 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 загальною вартістю 196 490 грн;

- житлового будинку з господарськими будівлями, житловою площею 106,50 кв.м, загальною площею 298,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, загальною вартістю 1 438 440 грн;

- земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 загальною вартістю 152 100 грн;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0103 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 загальною вартістю 10 050 грн;

- житлового будинку з господарськими будівлями, житловою площею 18,30 кв.м, загальною площею 95,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_12 вартістю 161 850 грн;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3424 гa кадастровий номер :01:003:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_12 загальною вартістю 670 570 грн;

- земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,598 гa, кадастровий № :01:001:0517, розташована за адресою: АДРЕСА_13 , загальною вартістю 29 910 грн;

- автомобіля марки «Opel Movano», д.н.з НОМЕР_2 , загальною вартістю 95 500 грн;

Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_1 65 000 грн компенсації вартості частини проданого ним легкового автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частково витрати сплаченого судового збору у розмірі 8 000,00 грн та частково витрати на оплату правової допомоги у розмірі 25 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 14.05.2025 рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15.10.2024 в частині розподілу судових витрат та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції 4 993,90 грн. Рішення суду в іншій оскаржуваній частині залишено без змін.

21.01.2022 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федотенко Л.А., за реєстровим номером № 53, за умовами якого ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 Договору, за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 5 098 248,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору еквівалентно 180 000,00 доларів США.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.01.2022, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 .

28.01.2022 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федотенко Л.А., за реєстровим номером № 70, за умовами якого ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 Договору, за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 2 811 827,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору еквівалентно 97 000,00 доларів США.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2022, квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2

16.06.2023 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федотенко Л.А., за реєстровим номером № 606, за умовами якого ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 3 Договору, за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 2 559 802,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору еквівалентно 70 000,00 доларів США.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.06.2023, квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 .

Як вбачається з розписки, написаної відповідачем ОСОБА_2 , 15.01.2022 він отримав у позику від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 150 000,00 доларів США.

18.01.2022 ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 30 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 18.01.2022.

22.01.2022 ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 60 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 22.01.2022.

25.01.2022 ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 40 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 25.01.2022.

01.06.2023 ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 01.06.2023.

06.06.2023 ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 06.06.2023.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до частини першої ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Статтею 63 CК України встановлено рівність прав дружини та чоловіка на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 65 CК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що позивач у справі та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.01.1978 по 29.12.2020.

Як вбачається з матеріалів справи сторони після розірвання шлюбу у жовтні 2024 у судовому порядку здійснювали поділ набутого у шлюбі майна, що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2024 у справі № 740/1650/21, яке набрало законної сили.

Разом з тим, окрім іншого, предметом поділу спільного майна подружжя у справі 740/1650/21 були грошові кошти у розмірі 500 000,00 доларів США, які зберігалися готівкою в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 , за рахунок яких, як стверджує позивач ОСОБА_1 , були придбані відповідачем квартири, які є предметом розгляду у даній справі.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають повторному доказуванню при розгляді іншої справи між тими самими сторонами.

Як вбачається з рішення суду № 740/1650/21, яке набрало законної сили, у справі за участю тих самих сторін уже було предметом судового розгляду питання правового режиму коштів в сумі 500 000,00 доларів США, на які посилається позивач як на джерело набуття відповідачем спірних квартир. У вказаному рішенні суд дійшов висновку про те, що факт існування таких коштів позивачем не доведено, у зв`язку з чим відмовлено у визнанні їх спільним майном подружжя.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доводи сторони позивача про фальсифікацію розписок про отримання відповідачем грошових коштів у позику є необгрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем не надано жодного доказу, який свідчив би про недійсність розписок або підтверджував факт їх підроблення. Зокрема, не ініційовано проведення відповідної судової експертизи та не надано доказів визнання розписок недійсними.

З урахування вище зазначено та відсутності доказів придбання відповідачем спірного нерухомого майна за рахунок спільних коштів подружжя, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на позивача, у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, судові витрати не компенсуються.

Керуючись ст.ст. 3, 60, 65, 69, 70 СК України, ст.ст. 12, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 265, 278-289, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна