єдиний унікальний номер справи 546/1283/25
номер провадження 2/546/213/26
УХВАЛА

02 лютого 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою судді від 02 січня 2026 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 02 лютого 2026.

30 січня 2026 року від відповідача надійшло клопотання, в якому ОСОБА_1 просив: поновити строк для подання даного клопотання та відкласти судове засідання; проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження; витребувати від позивача оригінал платіжного доручення щодо переказу коштів відповідачу за кредитним договором; оригінал кредитного договору та інших договорів по справі з особистим підписом ОСОБА_1 ; детальний розрахунок позовних вимог (з вказанням конкретних дат виникнення заборгованості по кожній з сум); докази повідомлення ОСОБА_1 про перехід права вимоги. Дане клопотання обґрунтоване тим, що про існування справи він дізнався лише 24 січня 2026 року після візиту до батьків, тому жодних документів по справі він не отримував. Відповідач не згоден з позовними вимогами за їх необґрунтованістю, оскільки позивач не надав чіткого розрахунку сум, що підлягають до стягнення. Також ОСОБА_1 не згоден з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином (а.с. 39, 40, 41).

У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема клопотання відповідача, зазначає наступне.

Щодо поновлення строку для звернення до суду з даним клопотанням суд зазначає, що матеріали справи містять лише розписку про отримання 26 січня 2026 року ОСОБА_1 судової повістки. Інформація про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з додатками у матеріалах справи відсутня.

Тому суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 подане у встановлені законом строки та підстави для його поновлення відсутні.

Щодо витребування оригіналів кредитного договору та інших договорів по справі з особистим підписом ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої - шостої статті 95 ЦК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (частини перша - третя статті 100 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (частина друга статті 7 цього закону).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису;

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (частина шоста статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).

Суд звертає на частину дванадцяту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У свою чергу статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Як встановлено судом із матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір саме за допомогою одноразового ідентифікатора Е676. Відповідно примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом одноразовим ідентифікатором є оригіналом такого документу.

Окрім того суд зазначає, що позовна заява та додатки до неї подані позивачем за допомогою системи «Електронний суд».

Відповідно до пункту 27 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо); відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Таким чином, долучений до позовної заяви кредитний договір № 02.06.2025-100001875 та паспорт споживчого кредитуз додатками у форматі PDF подано відповідно до вимог ст. 100 ЦПК України та вони є оригіналами електронних доказів, на які накладено кваліфікований електронний підпис, оскільки подання доказів, в тому числі електронних, через систему «Електронний суд» без накладення кваліфікованого електронного підпису неможливе.

Тому у задоволенні клопотання щодо витребування оригіналів кредитного договору та інших документів по справі з особистим підписом ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо витребування оригіналу платіжного доручення суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Згідно з частиною третьою статті 13 цього закону продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

На підтвердження перерахування грошових коштів позивачем було подано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно з яким 02 червня 2025 року о 16 годині 38 хвилин на платіжну кратку № 798599 були переховані кошти в сумі 28000,00 грн за кредитним договором № 02.06.2025- (а.с. 30).

Інших документів, які б підтверджували перерахування кредитних коштів стороною позивача не було надано.

З урахуванням вищезазначеного суд доходить висновку, що клопотання ОСОБА_1 в частині витребування оригіналу платіжного доручення слід задовольнити.

Щодо витребування детального розрахунку заборгованості суд зазначає наступне.

У позовній заяві зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 02.06.2025-100001875 (далі Договір) становить 98840,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 28000,00 грн, процентами 51240,00 грн, комісією 5600,00 грн та неустойкою 14000,00 грн. Порядок обчислення нарахованих процентів, комісії та неустойки у позові не зазначено, а додана до позовної заяви довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором містить інформацію лише про суми нарахованих процентів, комісії та неустойки та встановити як саме здійснювалися такі нарахування неможливо.

Іншої інформації щодо порядку утворення заборгованості за тілом кредиту, розрахунку заборгованості за процентами, комісією та неустойкою не зазначено та в інших доказах не міститься інформація як саме здійснювалося обчислення вказаних сум до стягнення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Ураховуючи вищезазначене, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи необхідно задовольнити клопотання відповідача та витребувати від позивача детальний розрахунок заборгованості за Договором.

У свою чергу клопотання відповідача в частині витребування доказів про повідомлення ОСОБА_1 про перехід права вимоги до задоволення не підлягає, оскільки перехід права вимоги за договором факторингу (відступлення прав вимог) не здійснювався та з даним позовом до суду звернувся первісний кредитор.

Щодо переходу до розгляду справи у порядку загального позовного провадження суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 02 січня 2026 року у справі відкрите провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Положеннями частини четвертої статті 277 ЦПК України передбачено, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

З огляду на положення статті 19 ЦПК України та ціну даного позову та ураховуючи, що позивач звернувся із даним позовом у 2025 році, дана справа не є малозначною.

Тому, враховуючи вищезазначене та доводи відповідача, суд вважає за необхідне здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання.

За частиною шостою статті 277 ЦПК України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

З урахуванням вищевказаного положення закону суд доходить висновку, що сторонам необхідно встановити процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76, 81, 95, 100, 258-260, 277 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»:

оригінал платіжного документу щодо перерахування коштів в сумі 28000,00 грн за кредитним договором № 02.06.2025-100001875, укладеним 02 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 ;

детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 02.06.2025-100001875, укладеним 02 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

Здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині витребування оригіналів кредитного договору та інших документів, що містять підпис відповідача, та повідомлення ОСОБА_1 про перехід права вимоги відмовити.

Призначити підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 26 лютого 2026 року.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог частини четвертої статті 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частини восьмої статті 178 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої статті 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу десятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої статті 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Зіненко