Справа № 2-779/2010
Провадження № 4-с/201/61/2025
У Х В А Л А

19 січня 2026 року м.Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання Парімончіка Б.В.

представника скаржника ОСОБА_1 - Бровинського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Відділ примусового виконання рішень, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Відділ примусового виконання рішень, КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування вимог скарги заявник посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12.10.2010 року у справі №2-779/2010 стягнуто з Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії, яка сталася 24.03.2006 року на водогоні по АДРЕСА_1 793084 грн., у рахунок повернення судових витрат 1730 грн., а разом 794814 грн.

25.08.2011 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-779/2010.

07.02.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №31118692, у якій запропоновано боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документу.

12.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду справи №34/5005/16036/2011 по суті (порушення провадження у справі по банкрутство КП «Дніпроводоканал»).

Як вказувала ОСОБА_1 , розгляд справи №34/5005/16036/2011 закінчився 27.03.2012 року, заяву про порушення справи по банкрутство КП «Дніпроводоканал» залишено без розгляду.

Протягом 2012-2018 років державним виконавцем виконавчі дії не вчинялись, зокрема, державний виконавець не інформував стягувачів про стан виконавчого провадження, не повідомляв, що відносно КП «Дніпроводоканал» слухається справа про банкрутство, не зазначав про необхідність подати до Господарського суду Дніпропетровської області заяву з вимогами до боржника, тощо. Така бездіяльність державного виконавця, на думку скаржниці, призвела до визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Лише 24.05.2018 року державним виконавцем була винесена постанова про поновлення виконавчого провадження, та постанова про приєднання виконавчого провадження №31118692 до зведеного виконавчого провадження.

04.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ДВС з листом про поновлення виконавчого провадження №31118692. Відповіддю від 10.06.2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що виконавче провадження № 31118692 було закрито 09.08.2018 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, якою виконавчі листи «2-779/2010 визнано такими, що не підлягають виконанню.

У січні ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 було відмовлено.

Враховуючи вищевказане, орган примусового виконання рішень своєю бездіяльністю позбавив стягувачів можливості своєчасно звернутись до суду для захисту порушених прав, сприяв визнанню виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Внаслідок такої бездіяльності органу примусового виконання судове рішення залишилось не виконаним, а стягувачі втратили можливість отримати компенсацію за завдану їм шкоду.

Відтак, ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо виконання виконавчого провадження №31118692, відкритого на підставі виконавчого листа №2-779/2010, виданого 25.08.2011 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська (а.с. 3-9,30-36).

Ухвалою судді від 27.10.2025 року прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання для розгляду скарги по суті.

13.11.2025 року до суду надійшли заперечення на скаргу, в обґрунтування яких представник КП «Дніпроводоканал» - Христова Т.О. вказувала, що згідно з Автоматизованою системою виконавчого провадження ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження ВП № 31118692, отже будь-яких особистих немайнових або майнових прав та інтересів скаржниці саме в зазначеному провадженні порушено бути не може, що само по собі виключає право ОСОБА_1 на подання цієї скарги до суду. Окрім того, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження ВП № 31118692 вчинив всі можливі та належні дії, визначені діючим на той час законодавством. Відтак, просила скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення та розглядати справу без участі представника КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (а.с.59-60).

13.11.2025 року представником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міхіною О. суду надано заперечення на скаргу, в обґрунтування яких вказувала, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №31118692 з примусового виконання виконавчого листа №2-779/2010, виданого 25.08.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках у рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок аварії, яка сталася 24.03.2006 року на водогоні по АДРЕСА_1 793 084 грн., у рахунок повернення судових витрат 1730 грн., а разом 794 814 грн.

Стягувачем у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_2 .

Постановою від 08.02.2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Між тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2018 року у цивільній справі №2-779/2010 виконавчі листи визнано такими, що не підлягають виконанню.

Постановою державного виконавця від 09.08.2018 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Тобто, дії державного виконавця відповідали нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Надати більш детальну інформацію з виконання вказаного виконавчого листа неможливо, у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень за перебігом терміну зберігання, що спростовують посилання ОСОБА_1 щодо приховування від неї матеріалів ВП №31118692, оскільки в АСВП залишаються дані про дії, вчинені державним виконавцем та скановані копії документів.

Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. (а.с.66-67)

01.12.2025 року ОСОБА_1 суду надано відзив на заперечення на скаргу, в обґрунтування якого вказувала, що запереченням відділу примусового виконання не містять доказів належного вчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо виконання рішення суду. Відтак, вимоги скарги скаржник підтримала та просила визнати неправомірною бездіяльність ВДВС щодо виконання виконавчого листа № 2-779/2010 від 25.08.2011 року (а.с.103-105).

Представник скаржника у судовому засіданні просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Суд, вивчивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-779/2010 стягнуто з МКВП «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії, яка сталася 24.03.2006 року на водогоні по АДРЕСА_1 793 084 грн., у рахунок повернення судових витрат 1730 грн., а разом 794 814 грн.

Вказане рішення суду забрало законної сили ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2011 року (а.с. 11 зворот).

25 серпня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчі листи про стягнення з МКВП «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошових коштів.

02 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернулась до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження (вх.№ 1052), просила стягнути з МКВП «Дніпроводоканал» на свою користь 397407 грн., що становить 1/2 частку від 794814 грн., стягнутих вищевказаним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-779/2010 (а.с.72).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 , постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Макушевої Т.П. від 07.02.2012 року відкрито виконавче провадження №31118692 з примусового виконання виконавчого листа № 2-779/2010 від 25 серпня 2011 року, на яке посилається ОСОБА_1 у поданій нею скарзі.

Стягувачем у виконавчому провадженні значиться ОСОБА_2 , боржником МКВП «Дніпроводоканал» (а.с.79).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2013 року порушено провадження у справі № 904/397/13-7г про банкрутство КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (а.с.71).

У газеті «Урядовий кур`єр» від 09 листопада 2016 року за № 210 було розміщено оголошення про банкрутство КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не подавали до господарського суду письмові заяви з грошовими вимогами до КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, у зв`язку із чим їх грошові вимоги, підтверджені виконавчими листами №2-779/2010 від 25 серпня 2011 року, не були включені до реєстру вимог кредиторів КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, затвердженого ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року, а відтак вважалися погашеними.

Вказані обставини встановлені ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2018 року, якою визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 2-779/2010, видані Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 25 серпня 2011 року про стягнення з Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії, яка сталася 24 березня 2006 року на водопроводі по АДРЕСА_1 793084 грн., у рахунок повернення судових витрат 1730 грн., а разом 794814 грн. (а.с.11).

Вказана ухвала набрала законної сили та боржниками не оскаржувалась.

Постановою держаного виконавця від 09 серпня 2018 року було закінчено виконавче провадження № 31118692 на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд вищевказаної ухвали суду від 19 червня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2025 року, яка набрала законної сили постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2025 року, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за новоявленими обставинами було відмовлено, що встановлено поясненнями представника скаржника у судовому засіданні та перевірено даними ЄДРСР.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права та обов`язки виконавців передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Звертаючись зі скаргою, ОСОБА_1 просила визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо виконання виконавчого провадження №31118692, відкритого на підставі виконавчого листа №2-779/2010, виданого 25.08.2011 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська (а.с. 3-9,30-36).

Між тим, стягувачем у вказаному виконавчому проваджені є ОСОБА_2 , боржником є МКВП «Дніпроводоканал».

ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження №31118692, відтак, в силу норм ст. 447-1 ЦПК України, не наділена правом звертатись до суду з відповідною скаргою у вказаному виконавчому провадженні.

Слід також зазначити, що стягувач ОСОБА_2 не зверталась до суду з відповідними скаргами на бездіяльність державного виконавця, не оскаржувала ухвалені останнім постанови, не зверталась до суду, зокрема, щодо оскарження ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2018 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) слід відмовити.

ОСОБА_1 не позбавлена права звернення до суду з відповідною скаргою у разі порушення органами ДВС її прав, однак у виконавчому проваджені, в якому вона є стягувачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 353, 447, 451, 452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Відділ примусового виконання рішень, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя О.О.Куць