Справа № 455/2521/25
Провадження № 2/455/152/2026
УХВАЛА

04 лютого 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Івасенко С.М.,

секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,

учасники справи - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (надалі позивач, новий кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі відповідачка, позичальниця) про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 23.06.2021 року ( надалі - кредитний договір).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка уклала кредитний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі - кредитор). Кредитор свої обов`язки виконав надав кредит. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконувала, що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому, кредитор відступив право вимоги за кредитним договором позивачу. Також просить стягнути судові витрати.

10.12.2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Судове засідання, призначене на 09.01.2026 року, суд відклав на 22.01.2026 рік, оскільки це була перша неявка відповідачки, повідомленої належним чином і яка не проінформував суд про причини неявки. Відзиву відповідачка не подала.

В судове засідання, призначене на 22.01.2026 рік, сторони не з`явилися. 22.01.2026 року відповідачка скерувала на електронну адресу суду повідомлення про те, що частково виконала свої зобов`язання після пред`явлення позову та просить врахувати ці погашення при вирішенні спору. Долучила копії чотирьох платіжок на загальну суму 34308,00 грн. Повідомила, що не може з`явитися до суду, оскільки перебуває на відстані 100 км від суду. У зв`язку з неналежною якістю копії однієї з платіжок, які надала відповідачка, та необхідністю встановлення дійсної суми погашення, суд відклав розгляд справи на 04.02.2026 року.

03.02.2026 року відповідачка через засоби поштового зв`язку надала суду оригінали п`яти платіжних документів на загальну суму 38398,00 грн.

В судове засідання, призначене на 04.02.2026 рік, сторони не з`явилися.

Позивач та його представник були повідомлені про дату та час судового засідання через електронний суд.

В прохальній частині позовної заяви (п.4) міститься заява про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача.

Відповідачка в заяві від 26.01.2026 року попросила суд розглядати справу без її участі у зв`язку з віддаленістю місця проживання.

Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

23.06.2021 року кредитор та відповідачкауклали кредитний договір. Відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором ( п.1.1.). Кредит мав надаватися на таких умовах: сума кредиту 27770,14 грн, строк кредитування 48 ( без зазначення одиниці виміру) ( п.1.2.). Позичальник зобов`язувався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5471579, який є невід`ємною частиною цього договору ( п.1.3.). Всі інші умови кредитного договору були викладені в паспорті кредиту та умовах отримання фінансових кредитів кредитора (редакція від 04.01.2021 року), які розміщенні на його сайті та з якими позичальниця ознайомилася до укладення кредитного договору та до яких приєдналася, підписавши кредитний договір ( п. 3.1). Кредитний договір, паспорт кредиту№ 5471579 та умови отримання фінансових кредитів кредитора в редакції від 04.01.2021 року складали єдиний кредитний договір.

Кредитний договір містить підписи сторін.

Згідно копії паспорта кредиту № 5471579 сума кредиту 27770,14 грн, строк кредитування 48 (без зазначення одиниці виміру), спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору (п.4 ). Містить відомості про подвійну оплату за користування кредитом: 2,99 % - щомісячні проценти та 9,99% - річні проценти (п.5). В п. 6 міститься інформація про порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів та періодичність їх внесення, з чого можна встановити, що строк кредитування становить 48 місяців.

Паспорт кредиту містить підписи сторін.

Згідно п. 5.4. умов отримання фінансових кредитів кредитора в редакції від 04.01.2021 року строк, на який надається кредит, встановлюється в паспорті кредиту та визначається місяцями.

Відповідачка ознайомилася та погодилася, що відбудеться відступлення право вимоги за кредитним договором на користь нового кредитора, що підтверджується копією повідомлення про відступлення прав вимоги від 23.06.2021 року.

07.10.2016 року кредитор на новий кредитор уклали договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-26. Сторони погодили, що кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку 1 до цього Договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстрі прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору. Передача кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим Договором зберігання, що укладається між Сторонами ( п. 2.2.). Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за Договорами забезпечення. Разом з Правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав ( п. 3.4.).

Цей договір діє протягом 1 ( одного ) календарного року та передбачає пролонгацію на наступні календарні роки ( п. 9.2., 9.4.).

На підтвердження передачі прав вимоги за кредитним договором позивач надав копію реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-26 від 24.06.2021 року. У якій зазначено, що кредит в сумі 27770,14 грн був виданий 23.06.2021 року, датою закінчення кредитного договору є 24.06.2025 рік, заборгованість на дату відступлення становила 27803,21 грн, з яких 27770,14 грн за тілом кредиту, 7,71 грн нарахованих процентів та 25,16 грн - нарахованих щомісячних процентів. В цей же день позивач сплатив суму фінансування, що підтверджується копією платіжної інструкції банку №729463778 від 24.06.2021 року.

Позивач надав власний розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 01.05.2025 рік. Згідно цього розрахунку заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) становить 25274,85 грн, по річних відсотках за ставкою 9,9 % (в т.ч. прострочені) - 462,33 грн, по щомісячними процентам (в т.ч. простроченими) - 12653,33 грн. Загальна сума заборгованості 38390,51 грн. Зазначив, що станом на 01.05.2025 року позичальниця погасила 2495,29 грн основного боргу ( тіла кредиту), 9419,73 грн річних процентів та 26372,18 грн щомісячних процентів.

На підтвердження розрахунку надав копію виписки по особовим рахункам кредитного договору на 344 аркушах, який містить інформацію про стан обліку заборгованості на аналітичних рахунках з обліку внутрішньобанківських операцій ( 2203, 2209 і т. д.).

11.06.2025 року позивач звернувся до відповідачки з досудовою повідомленням-вимогою. Повідомив відповідачку про набуття права вимоги за кредитним договором та попередив про застосування інструментів примусового стягнення заборгованості. Це повідомлення-вимогу скерував цінним листом з описом вкладення за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.

Відповідачка сплатила 38398,00 грн, а саме: 16.09.2025 року 4900,00 грн, 22.10.2025 року 4900,00 грн, ….2025 року ( нечітко) 4508,00 грн, 05.01.2026 року 20000,00 грн та 26.01.2026 року 4090,00 грн, що підтверджується оригіналами квитанцій №20347-13, №20383-10, №20456-13, №21192924 та 21260426 відповідно. Призначення цих платежів на погашення кредиту по кредитному договору.

Копіями сторінок 1,2,3,49,50 із статуту підтверджується, що позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування».

Сторони підписали кредитний договір та взяли на себе зобов`язання належним чином його виконувати.

Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК.

В силу статей 512, 514 ЦК України позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором 24.06.2021 року.

Позивач просив стягнути з відповідачки 38390,51 грн заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 01.05.2025 рік. Відповідачка після пред`явлення позову до суду надала оригінали квитанцій, які підтверджують погашення заборгованості за кредитним договором на суму 38398,00 грн. Ці платежі відповідачка здійснила після 01.05.2025 року, вони не враховані в розрахунку заборгованості, який надав позивач.

Враховуючи, що після пред`явлення позову відповідачка погасила всю суму заборгованості, яку просив стягнути позивач, суд виснує, що між сторонами станом на дату та час розгляду справи відсутній спір щодо спірної заборгованості внаслідок добровільного погашення.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань ( див. п.4.14. Постанови ВП ВС по справі № 13/51-04 від 26 червня 2019 року). Зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду підлягає застосуванню у випадку, коли предмет спору припинив своє існування до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, і суд першої інстанції це не врахував, приймаючи судове рішення (див. постанову Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30 серпня 2024 року в cправі № 916/3006/23).

Оскільки станом на час розгляду справи предмет спору ( стягнення заборгованості в розмірі 38390,51 грн) відсутній, суд, враховуючи правові позиції Верховного Суду з цього питання, виснує про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (частина друга статті 255 ЦПК України). На відміну від інших видів судових витрат у цивільній справі, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає окремий закон - Закон України «Про судовий збір». Вказане узгоджується і з положеннями частини другої статті 133 ЦПК України, згідно з якими розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Питання повернення судового збору врегульовано статтею 7 Закону України «Про судовий збір», яка містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких сплачена сума судового збору, за відповідним клопотанням повертається судом особі, яка його сплатила ( див п. 29-32 постанови Верховного Суду по справі № 462/8477/24 від 05 листопада 2025 року).

Позивач ніяк не відреагував на сплату відповідачкою заборгованості за кредитним договором. До суду з клопотаннями про вирішення питання судового збору у зв`язку з відсутністю предмета спору не звертався, а тому суд не може вирішити питання про долю сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.255, 260-261 ЦПК України ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 23.06.2021 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М. Івасенко