Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/1920/25

Провадження № 2/439/117/26

14 січня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» заборгованість за договором споживчого кредиту №100650183 від 09 серпня 2024 в розмірі 28 566 (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 78 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 09 серпня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як позикодавцем, було укладено договір споживчого кредиту № 100650183, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умовами про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором споживчого кредиту позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавець у грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 28 566 (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 78 копійок, з яких: 4 000 (чотири тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 19 167 (дев`ятнадцять тисяч сто шістдесят сім) гривень 90 копійок заборгованості за відсотками, 920 (дев`ятсот двадцять) гривень комісії за видачу кредиту та 4 478 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 88 копійок неустойки за порушення грошового зобов`язання.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики № 100650183 від 09 серпня 2024 року за договором факторингу № 114-МЛ/Е від 26 листопада 2024 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту № 100650183 від 09 серпня 2024.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Усенко Михайло Ігорович подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Водночас, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.

Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 09 серпня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»» як позикодавцем було укладено договір споживчого кредиту за номером: 100650183, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що засвідчив електронним цифровим підписом, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору позики від 09 серпня 2024 року.

26 листопада 2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114-МЛ/Е, згідно якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» було передано право вимоги за кредитним договором № 100650183 від 09 серпня 2024 року.

Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку за договором споживчого кредиту за номером: 100650183 від 09 серпня 2024 року.

Мотиви суду.

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що позичальник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Із доказів у справі вбачається, що між 09 серпня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як позикодавцем, було укладено договір споживчого кредиту № 100650183.

Досліджуваним договором визначено умови кредитування ОСОБА_1 . Відповідно до п. 1.2 договору сума позики становить 4 000 (чотири тисяч) гривень 00 копійок. п. 1.3 договору передбачає строк кредитування 345 днів. п, 1.5.2 договору передбачено процентну ставку в розмірі 511 % річних, п. 1.5.1 передбачено разову комісію за надання кредиту в розмірі 920 гривень.

Оскільки, ОСОБА_1 належним чином своє зобов`язання не виконувала, виникла заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 24 087 (двадцять чотири тисячі вісімдесят сім) гривень 78 копійок, з яких: 4 000 (чотири тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 19 167 (дев`ятнадцять тисяч сто шістдесят сім) гривень 90 копійок заборгованості за відсотками та 920 (дев`ятсот двадцять) гривень комісії за видачу кредиту.

Оскільки право грошової вимоги за договором позики № 100650183 від 09 серпня 2024 року за договором факторингу № 114-МЛ/Е від 26 листопада 2024 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Щодо стягнення неустойки.

П. 4.1 4.6 Договору про споживчий кредит за номером: 100650183 від 09.09.2024 року, передбачено що у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити Товариству неустойку в розмірі 50 % від загальної суми кредиту.

Загальна сума неустойки нарахована позикодавцем за даним договором складає - 4478 гривень 88 копійок.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

А тому, відповідач повинен бути звільнений від сплати на користь позивача неустойки. Позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, враховуючи все вище викладене, стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал», підлягає лише заборгованість за тілом кредиту, відсотками за користування кредитними коштами та комісія за видачу кредиту в загальному розмірі 24 087 (двадцять чотири тисячі вісімдесят сім) гривень 90 копійок.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становила 28 566 (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 78 копійок. Судом позовні вимоги задоволено на суму 24 087 (двадцять чотири тисячі вісімдесят сім) гривень 90 копійок, що складає 84, 32 %.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 042 (дві тисячі сорок дві) гривні 57 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доказами у справі встановлено, що 01 липня 2025 року між ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» та АО «Апологет» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги за номером: № 0107. Відповідно до п 1.1. договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші Послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів Клієнта.

Відповідно до п. 2.1. Договору порядок розрахунків та інші аспекти виконання Договору визначаються Додатком № 1 до Договору. Відповідно до акту наданих послуг (правової(правничої) допомоги) № 740 від 05 вересня 2025 року, який є додатком до договору № 0107 про надання правової(правничої) допомоги від 01 липня 2025, а саме пункту 3 - сума наданих послуг відповідно до договору складає 8 000 (вісім тисяч) гривень, що підтверджується наданою суду копією такого договору та акту наданих послуг.

Адвокатом: Усенко М.І. надано належним чином та у повному обсязі ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» професійну правничу допомогу в цивільній справі запозовною заявою ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом враховується, що оплата за надані послуги правничої допомоги визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності та достатності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача: адвокатом Усенко Михайлом Ігоровичем та витрати, які були понесені позивачем: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

Суд вважає, що фактично понесені судові витрати відповідачем за надану професійну правничу допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять: 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Суд вважає, що доцільно відшкодувати позивачу: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок відповідача: ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 6 745 (шість тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 60 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» заборгованість за договором позики №100650183 від 09 серпня 2024 року в розмірі 24 087 (двадцять чотири тисячі вісімдесят сім) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 042 (дві тисячі сорок дві) гривні 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 745 (шість тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»», місцезнаходження: Львівська область, місто Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук