Справа №459/3274/24 Головуючий у 1 інстанції:Мельникович М. В.
Провадження №22-ц/811/927/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шептицького (Червоноградського) міського суду Львівської області в складі судді Мельникович М.В. від 10 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шептицького (Червоноградського) міського суду Львівської області від 10 лютого 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінаннс» заборгованість за Договором надання грошових коштів у позику № від 29.02.2024 року у загальному розмірі 95 620,00 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 14 000,00 гривень, суми заборгованості за процентами 81 620,00 гривень.

Вказане рішення оскаржив Калінін Сергій Костянтинович в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить рішення Шептицького (Червоноградського) міського суду Львівської області від 10 лютого 2025 року скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказів зарахування кредитних коштів на карку відповідача. Враховуючи, що Квитанція до платіжної інструкції №19782-1354-90872064 від 29.02.2024 року містить зазначення номеру картки частково НОМЕР_1 без зазначення банківської установи, платіжне доручення, за яким здійснено переказ для зарахування на платіжну картку, само по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту в сумі 14 000 грн, без інформації від банківської установи про рух коштів по картці відповідача. Матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів (отримання коштів) по картці НОМЕР_1 . Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що у Договорі про надання грошових коштів у позику № від 29.02.2024 року міститься посилання на дані відповідача, а саме:

-Паспорт: НОМЕР_2

-Дата видачі: 27.10.2004

-Орган, що видав: Сокальський РВ УМВС України у Львівській обл.

Однак, станом на дату укладення договору - 29.02.2024 року (згідно позовних вимог), у відповідача закінчилась дія вказаного паспорта. Так, ОСОБА_2 20.10.2023 року отримав паспорт № НОМЕР_3 , що підтверджується копією паспорта та Витягом з додатку «Дія». Тобто, на момент укладення Договору про надання грошових коштів у позику строк дії паспорту серії НОМЕР_2 виданий 27.10.2004 року Сокальським РВ УМВС України у Львівській обл. - закінчився. Таким чином, при укладанні договору не відбувалася ідентифікація клієнта, а вказані паспортні дані не відповідають дійсності, у зв`язку з недійсністю паспорта паспорту серії НОМЕР_2 виданий 27.10.2004 року Сокальським РВ УМВС України у Львівській обл. Вказує також на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Тобто, суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність доказів зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, відсутність доказів використання відповідачем вказаних одноразових ідентифікаторів, а також, той факт, що на момент укладення Кредитного договору, строк дії паспорту серії НОМЕР_2 виданий 27.10.2004 року Сокальським РВ УМВС України у Львівській обл., який зазначався при укладенні Договору закінчився.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 247, 268, 141 ЦПК України, ст.ст. 11, 526, 626, 628, 638, 639, 1046, 1054 ЦК України, Закон України «Про електронну комерцію», Закон України «Про електронний цифровий підпис», Закон України «Про електроні документи та електронний документообіг», постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, постанови Верховного Суду від 11 липня 2018 у справі №753/7883/15, постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №674/461/16-ц, постанови Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, та задовольняючи позов, виходив з того, що 29.02.2024 між позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір надання грошових коштів у позику №, який підписано позичальником електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором Olthqa4y8 (надалі Договір позики). Відповідно до 2.1 Договору позики укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т. ч. через месенджери). Невід`ємною частиною цього Договору позики є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на вебсайті Товариства: https://finsfera.ua/ (п.10.10 договору). Відповідно до умов договору Товариство надає для відповідача кредит в гривні шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_4 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 3.1. Договору позики). Основні умови договору позики: сума кредиту складає 14 000 грн (п.2.3 договору); тип кредиту - кредит (п.2.4 договору); строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів (п.2.5. договору); тип процентної ставки - фіксована (п.2.6 договору); стандартна процентна ставка становить 2.2 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.2.7 договору); дати надання кредиту: 29.02.2024 року або наступний за ним календарний день (п.3.2 договору). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору (п.2.5. договору). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту (Графік платежів) до Договору позики № , який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Olthqa4y8, доведено до відома ОСОБА_2 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, визначено графік платежів. Вказана вище інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу до укладення договору у паспорті споживчого кредиту, який підписаний ним електронним підписом - одноразовим ідентифікатором tuoub7goy. Як видно з договору №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16 травня 2023 року, що ТОВ «Фінансова компанія Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» уклали договір за відповідну плату здійснювати перекази коштів з використанням реєстру виплат на користь отримувача відповідно до правил МПС для сервісів: Visa Direct/Master Card Money Send. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №19782-1354-90872064 ТОВ «Іннова Фінанс» перерахувало на картку № НОМЕР_1 через надавача платіжних послуг ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» за умови договору про надання платіжних послуг 14 000,00 грн. З наведеного у позовній заяві розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_3 за Договором позики становить 95 620,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 14 000,00 грн, суми заборгованості за процентами - 81 620,00 грн. Суд дійшов до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено належними доказами факт укладення 29.02.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_2 . Договору позики №, а також отримання відповідачем коштів у позику в сумі 14 000 грн на підставі вищевказаного договору. Таким чином, ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена відповідачем у вищевказаному договорі. Заперечуючи проти позову представник відповідача вказував на відсутність доказів укладення між сторонами договору позики. Суд вважав такі доводи безпідставними, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. Також суд вважав безпідставними доводи представника відповідача про відсутність доказів перерахування відповідачу кредитних коштів, оскільки судом встановлено, що 29.02.2024 на картковий рахунок, вказаний позичальником в договорі позики та графіку платежів, були переведені грошові кошти у розмірі 14 000 грн, що підтверджується квитанцією про переказ грошових коштів, де номер платіжної картки відповідача відповідає вказаному при укладенні договору. Відтак, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Іннова Фінанс» суд вважав доведеним. Тому враховуючи, що перерахування коштів на платіжну картку відповідача за укладеним ним договором позики було здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а у випадку переказу коштів у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються, то доводи на відсутність «первинних бухгалтерських документів», які б свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів, до уваги прийматися не можуть. Суд також врахував і те, що стороною відповідача не спростовано факт переказу коштів за Договором позики від 29.03.2024, зокрема, не надано виписки з карткового рахунку відповідача (чи будь-яких інших доказів), яка б підтверджувала вищевказані доводи. Згідно матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені цим договором, щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. Як вбачається з позовної заяви, за відповідачем ОСОБА_2 обліковується заборгованість за Договором позики у розмірі 95 620,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 14 000,00 гривень та суми заборгованості за процентами - 81 620,00 гривень. Оскільки судом встановлено факт отримання відповідачем грошових коштів в сумі 14000,00 гривень, тому заборгованість по тілу кредиту підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 81 620,00 грн, суд зазначив, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту, зокрема із Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту (Графік платежів), підписавши одноразовим ідентифікатором Olthqa4y8, а також із паспортом споживчого кредиту, підписавши одноразовим ідентифікатором tuoub7goy. Укладаючи договір ОСОБА_2 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк позики (строк дії договору) - 360 днів, тобто з 29.02.2024 по 23.02.2025. З позовної заяви та графіку платежів вбачається, що проценти в сумі 81 620,00 гривень нараховані по 20.11.2024. Відповідно до п 6.1.Договору позики сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Відтак, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо неналежного обґрунтування позивачем заборгованості за відсотками, оскільки судом встановлено, що нарахування відсотків за договором позики здійснювалось позивачем у повній відповідності до умов Договору позики та Графіку платежів. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем. Інші доводи сторони відповідача не спростовують позовних вимог? а тому до уваги судом не взяті. Виходячи з наведеного, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просили:

стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 95 620, 00 грн.

В обґрунтування позову покликались на те, що 29 лютого 2024 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» і ОСОБА_2 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №. Договір позики разом із правилами надання споживчих кредитів, затверджених 20.02.2024 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з якими відповідач був попередньо ознайомлений. Договір позики був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами чинного законодавства. Відповідно до п. 2.2 Договору позики позикодавець зобов`язувався надати позичальнику позику на суму 14 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1, п.2.6.2 та п. 2.6.3 цього договору. Строк позики складав 360 днів, знижена процентна ставка 1,5% на день, стандартна процентна ставка 2.2 % в день застосовується у межах строку кредитування. Зобов`язання позивач виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 14 000 гривень. Однак, відповідач умови договору не виконував і станом на день звернення позивача до суду із вказаним позовом утворилась заборгованість в розмірі 95 620,00 гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 14 000,00 грн., суми заборгованості за процентами 81620,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Відтак, просили стягнути з відповідача вказану суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 29 лютого 2024 року між позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» і ОСОБА_2 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № з використанням інформаційнотелекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Olthqa4y8, що відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вказане відповідно свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитні договори.

Крім цього, при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту, зокрема із Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту (Графік платежів), підписавши одноразовим ідентифікатором Olthqa4y8, а також із паспортом споживчого кредиту, підписавши одноразовим ідентифікатором tuoub7goy.

Укладаючи договір ОСОБА_2 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також, він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, визначену Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», повідомлений про свої права відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», інформація, надана позикодавцем, відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

В свою чергу, ТОВ «Іннова Фінанс» належними та допустимими доказами підтвердило факт укладення 29.02.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» і ОСОБА_2 договору позики №, а також факт отримання відповідачем коштів у розмірі 14 000 грн. на підставі зазначеного договору. Отже, ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена відповідачем у вищевказаному договорі.

Таким чином, відповідач добровільно висловив намір укласти договір позики у порядку, передбаченому законодавством, скориставшись електронним цифровим підписом, після чого отримав кредитні кошти на власний рахунок.

Також, судом правильно встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені цим договором, щодо повернення суми позики та відсотків за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за судом кредиту та за відсотками, про стягнення якої заявлено позов.

Відтак, судом першої інстанції підставно задоволено позовні вимоги.

Щодо доводів апеляційної скарги про зміну паспорта та відповідно відмінність паспортних даних відповідача на час укладення договору, то колегія суддів зазначає таке.

При укладенні договору відповідач фізично не надавав паспорту громадянина України. Його паспортні дані та інші документи пов`язані з договором були перенесені через Систему BankID НБУ, тобто, дані, які були наявні у відповідача на час укладення договору в його банківській системі. Цього відповідач не спростував, будь-яких інших доказів про його особисті дані, які були на час укладення договору в банківській системі не надав.

Інші ж ідентифікуючі дані наявні у позивача та вказані в умовах договору, а саме: дата народження, місце проживання, місце реєстрації, РНОКПП, тощо повністю відповідають даним відповідача та ним не спростовані.

Будь-яких доводів про звернення відповідача в будь-які органи чи установи (поліції, внутрішніх справ, прокуратури, тощо) з приводу використання його особистих документів іншими особами у незаконний спосіб, викрадення його особистих документів, тощо відповідач не навів та доказів цього не представив.

Отже вказані доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними.

Решта доводів скарги спростовані наведеним.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги вцілому слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шептицького міського суду Львівської області від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст постанови складено 03 лютого 2026 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра