УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19.01.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

вирішуючи питання про можливість видати судовий наказ за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, суддя дійшла такого висновку.

Нормами ст. 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, частинами 5, 7 ст. 165 ЦПК України визначено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 2205758 від 05.01.2026 зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до території Богунського району м. Житомира.

14.01.2026 до суду надійшли відомості з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, згідно з якими ОСОБА_1 немає зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання на території Житомирської області.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2240277 від 14.01.2026 зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що також не відноситься до території Богунського району м. Житомира.

Отже, з урахуванням викладеного, доходжу висновку, що підстави для звернення із цією заявою про видачу судового наказу до Богунського районного суду м. Житомира відсутні, оскільки ні стягувач, ні боржник не мають на території Богунського району м. Житомира зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або перебування, зареєстровані місця їх проживання знаходяться на території міста Києва, що виключає можливість звернення до Богунського районного суду м. Житомира.

Надана до заяви про видачу судового наказу заявницею копія договору оренди житла від 01.02.2025 за адресою АДРЕСА_3 не підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування фізичної особи, а відтак не є підставою для визначення підсудності для подання заяви про скасування судового наказу. ЦПК України не містить норм для визначення підсудності справи за фактичним місцем проживання.

Крім того, до заяви про видачу судового наказу долучена копія рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.12.2025 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , справа № 295/11692/25, позов про що був поданий 25.08.2025, місце проживання ОСОБА_1 вказано - АДРЕСА_4 , а не АДРЕСА_3 згідно з договором оренди від 01.02.2025.

В силу п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Крім того, відповідно до п.п. 4, 5 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, в тому числі, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, крім іншого, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За правилами ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Всупереч вказаним нормам до заяви про видачу судового наказу не долучені копії всіх документів, які підтверджують обставини, якими заявниця обґрунтовує заявлені вимоги, зокрема, не долучені копії документів, які підтверджують, що неповнолітні діти, на утримання яких заявниця просить стягнути аліменти, проживають разом з нею.

Таким чином, у суду відсутня можливість на підставі документів, долучених до заяви про видачу судового наказу, встановити, що діти, на утримання яких заявниця просить стягувати аліменти, проживають разом з нею (рішення органу опіки та піклування, рішення суду, довідки про зареєстроване місце проживання або довідка про склад родини тощо).

Долучене до заяви підтвердження ОСОБА_5 (орендодавець за договором оренди) про те, що ОСОБА_1 проживає разом з дітьми, не може бути взято судом до уваги, оскільки підтвердження таких обставин не належить до його компетенції, а в договорі оренди відсутнє посилання на те, що квартира здається в оренду для проживання ОСОБА_1 разом з дітьми.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на те, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, а також те, що заява подана з порушенням правил підсудності, доходжу висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст. 27, 28, 162,165 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою до належного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Стрілецька