Справа № 529/665/25
Провадження № 2/529/59/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Негляд Д.Р.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Павлюка І.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Костенка В.О.,

відповідача - малолітньої ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Грибовода В.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Диканської селищної ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерства оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що вона є бабусею нині загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 . Її онук ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Червонопопівка Сєверодонецького району Луганської області під час виконання обов`язків військової служби щодо забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Позивачка вказує, що у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків матір`ю ОСОБА_7 , постійним зловживанням нею алкогольними напоями, веденням аморального способу життя, фактичним залишенням дитини без догляду, вона, позивачка, взяла онука ОСОБА_6 під опіку та він з шестирічного віку проживав разом з нею та перебував на її повному утриманні. Вони мали тісний родинний зв`язок, взаємні права та обов`язки членів сім`ї. Вона фактично виконувала всі батьківські обов`язки щодо догляду, виховання та утримання онука. Вони були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. Всі витрати на харчування, одяг, навчання, лікування, інші потреби онука ОСОБА_8 несла саме вона, позивачка. Після досягнення онуком повноліття та працевлаштування, останній надавав їй постійну, регулярну матеріальну допомогу, здійснював за нею догляд, з огляду на те, що її пенсії було недостатньо для покриття всіх необхідних витрат. Онук здійснював оплату комунальних послуг, купував їй продукти харчування, ліки, тощо. ОСОБА_8 придбав їй телевізор, за свій кошт здійснив ремонт у квартирі. Навіть після свого одруження онук продовжував постійно фінансово утримувати її, допомагав їй як матеріально, так і своєю працею, піклувався про неї. Грошові кошти він передавав їй як особисто, так і доручав це своїй дружині ОСОБА_4 . Після того, як у липні 2022 року її онука ОСОБА_8 було мобілізовано, останній продовжував постійно надсилати на її картковий рахунок грошові кошти. За період служби з липня 2022 року по січень 2023 року онук перерахував їй близько 45 725,89 грн. Крім того, онук постійно надавав їй грошові кошти для її утримання готівкою. При цьому, за цей період вона отримала пенсії у сумі 26 255,16 грн, тобто її доходи були у декілька разів меншими за кошти, які надавав їй онук, утримуючи її фінансово. Таким чином, з 2009 року по 2023 рік вона перебувала на постійному утриманні нині загиблого онука. У позасудовому порядку вона не має можливості встановити факт її перебування на утриманні загиблого внука, а цей факт має для неї юридичне значення, адже встановлення такого факту їй необхідне для вирішення нею питання щодо отримання передбачених чинним законодавством соціальних пільг, гарантій та компенсацій, визначених Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», та одноразової грошової допомоги після загибелі її внука ОСОБА_6 . Посилаючись на вказані обставини, позивачка ОСОБА_1 просить встановити факт того, що вона перебувала на утриманні свого внука ОСОБА_6 з 2009 року до 29 січня 2023 року, тобто до дня загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову /а.с. 139-141/. У цьому відзиві відповідачка вказує, що її син ОСОБА_6 був власником частини квартири, де проживала позивачка, а тому кошти, які її син перераховував на банківську картку позивачки, були перераховані ним для оплати комунальних послуг та частково на лікування і у подальшому на поховання його дядька ОСОБА_9 , який з вересня 2022 року хворів та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надані позивачкою товарні чеки та накладні за 2012, 2018 роки не свідчать про те, що покупцем був саме ОСОБА_6 і взагалі не підтверджують факт утримання та систематичність допомоги наданої останнім позивачці. Відповідачка вказує, що з 2017 по 2021 роки її нині загиблий син ОСОБА_6 взагалі не працював, що підтверджується його трудовою книжкою. Телевізор було подаровано позивачці у 2020 році. ОСОБА_6 з 2019 року проживав зі своєю сім`єю, а не з позивачкою. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 17.06.2025 у справі № 529/234/25 було встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 6 450,00 грн, має доньку ОСОБА_10 , яка постійно надає їй допомогу, купує ліки та здійснює нагляд за нею. Відповідачка вказує, що цим рішенням суду з неї стягнуто щомісячні аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), окрім того, що вона протягом певного часу надавала їй матеріальну допомогу добровільно.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Грибовод В.В. надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі /а.с. 164-167/. У відзиві вказано, що платежі, які здійснювалися ОСОБА_6 мали тимчасовий характер та були пов`язані із конкретними витратами. Платежі здійснювалися 14.09.2022, 13.11.2022, 16.12.2022, 11.01.2023, 13.01.2023, тобто протягом 4 місяців. Позивачкою не доведено постійний характер утримання її ОСОБА_6 та відсутність у неї доходів. Крім того, позивачка має дітей, які зобов`язані її утримувати згідно положень чинного законодавства. Надані позивачкою товарні чеки та квитанції не підтверджують понесення таких витрат саме ОСОБА_6 та здійснення таких витрат саме на утримання позивачки.

Представник третьої особи Диканської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання, в якому ця селищна рада просила розглянути справу за відсутності її представника /а.с. 157/.

Представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, у поясненні щодо позову ця третя особа вказала, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. У цьому поясненні та в клопотанні Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просило розглянути справу за відсутності його представника /а.с. 103-104, 143/.

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, у поясненні щодо позову ця третя особа просила відмовити у задоволенні позову та провести розгляд справи за відсутності її представника /а.с. 113-115/. У цьому поясненні вказано, що позивачка не надала доказів на підтвердження того, що вона не мала доходів та те, що доходи її онука ОСОБА_6 були єдиним джерелом її доходу та відповідно вона перебувала на його повному утриманні. Позивачка отримує пенсію у розмірі 6 450,00 грн, яка є більшою за прожитковий мінімум працездатної особи на поточний рік. Позивачкою не надано достатніх доказів того, що онук за життя надавав їй фінансову допомогу, яка була для позивачки постійним та основним джерелом існування.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Павлюк І.О. в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Позивачка вказала, що вона виховувала онука ОСОБА_6 з чотирьох років, ні його батько, ні мати не брали участі у вихованні та догляді дитини. Її дочка ОСОБА_2 покинула ОСОБА_8 і поїхала до м. Полтави та майже 20 років не цікавилися сином. Вона повністю самоусунулася від виховання та утримання сина. Батьки ОСОБА_8 не цікавилися його життям, вихованням, чи є в нього, що їсти чи одягнути. Не ходили до садочка та школи, щоб поцікавитися успіхами сина. Навіть на його випускний не прийшли. Позивачка вказала, що ОСОБА_8 завжди про неї піклувався, постійно телефонував, допомагав матеріально. ОСОБА_8 оплачував їй комунальні послуги, зробив ремонт, купляв їй продукти харчування, ліки, надав гроші на стоматолога близько 20 000,00 грн. Навіть після одруження та в подальшому мобілізації ОСОБА_8 повністю її матеріально утримував, адже її пенсія невелика і її недостатньо для забезпечення всіх потреб. Вона перебувала саме на утриманні онука, діти їй не допомагали, не утримували матеріально. Посилаючись на вказане, позивачка просила задовольнити позов та встановити факт її перебування на повному утриманні загиблого онука ОСОБА_6 . Позивачка вказала, що встановлення цього факту необхідне їй для отримання передбачених чинним законодавством соціальних пільг, гарантій та компенсацій, визначених Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», та одноразової грошової допомоги після загибелі її внука ОСОБА_6 .

Представник позивачки адвокат Павлюк І.О. вказав, що доданими до позовної заяви доказами та показаннями свідків у сукупності підтверджується факт постійного перебування позивачки на утриманні її внука ОСОБА_6 . З шестирічного віку онук ОСОБА_8 проживав разом з бабусею ОСОБА_1 . Саме вона виховувала та утримувала онука. Пізніше ОСОБА_8 став утримувати бабусю, постійно їй допомагав, адже її доходу у вигляді лише невеликої пенсії не вистачало на нормальне забезпечення життєвих потреб.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки адвокат Костенко В.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що відповідачка ОСОБА_2 з 2003 року має групу інвалідності безстроково, а тому через обмежені фізичні можливості не могла належним чином виховувати та утримувати сина. Тому ОСОБА_6 проживав разом з бабусею ОСОБА_1 , яка як близький родич зобов`язана піклуватися не тільки про своїх дітей, а й про онуків. ОСОБА_8 надавав кошти ОСОБА_1 як гарний онук, як матеріальну допомогу, та як компенсацію за те, що вона його раніше утримувала, однак це не було повним утриманням позивачки. Факт перебування позивачки на утриманні онука ОСОБА_6 не підтверджений належними та достатніми доказами. Крім того, наявне рішення суду про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), що в свою чергу свідчить про те, що відповідчка теж утримувала позивачку.

ОСОБА_4 як законний представник відповідача малолітньої ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що вона заперечує проти задоволення позову. Вказала, що коли вона та ОСОБА_6 одружилися у 2019 році, то вони періодично вдвох приїжджали до ОСОБА_1 і їй відомо, що за необхідності ОСОБА_8 купував для бабусі потрібні речі, давав кошти, як хороший онук, адже до укладення шлюбу він проживав саме з бабусею. ОСОБА_8 працював не офіційно будівельником, з понеділка по п`ятницю був на роботі. Так він працював десь 7-8 місяців. ОСОБА_4 вказала, що її чоловік ОСОБА_6 дійсно матеріально іноді, нерегулярно допомагав бабусі ОСОБА_1 , надавав їй кошти для оплати житлово-комунальних послуг, інших витрат, купив для бабусі в кредит телевізор. Однак, цей кредит він потім не сплачував, а ОСОБА_1 сама його потім сплачувала. ОСОБА_4 вказала, що вона та ОСОБА_6 жили разом близько року, а потім він знову повернувся жити до бабусі. Нерегулярна матеріальна допомога позивачці з боку ОСОБА_6 , на її думку, не є повним утриманням ОСОБА_1 з боку ОСОБА_6 . З матір`ю ОСОБА_8 не спілкувався, говорячи про те, що вона веде ненормальний спосіб життя - п`є, гуляє.

Відповідач ОСОБА_5 в попередньому судовому засіданні від 30.12.2025 заперечував проти задоволення позову. Вказав, що його син ОСОБА_6 дійсно матеріально допомагав бабусі ОСОБА_1 , але повністю її не утримував. До чотирирічного віку сина ОСОБА_8 він проживав разом з його матір`ю, а пізніше ОСОБА_8 став проживати разом з бабусею ОСОБА_1 . Після розлучення він хотів, щоб син проживав разом з ним, однак суд визначив, що він може з ним бачитися два рази на місяць та він сплачував на нього аліменти. Пізніше син навчання, а потім працював разом із ним у газовому господарстві. Потім їздив по найму працювати на будівництві. Після одруження син із дружиною певний час проживали разом з ОСОБА_1 , потім окремо. Наскільки йому відомо, мати ОСОБА_8 не займалася його вихованням та утриманням. Відносини між ОСОБА_8 та його бабусею ОСОБА_1 були дуже хороші. Він їй допомагав, купував харчі, сплачував комунальні платежі, адже жив разом з нею. Відповідач вказав, що йому невідомий розмір доходу сина. Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Грибовод В.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вказав, що з матеріалів справи вбачається відсутність доказів наявності доходів ОСОБА_6 до його мобілізації, що у свою чергу спростовує доводи позивачки щодо постійного характеру допомоги. У своїх поясненнях ОСОБА_11 висловила свою позицію, яка заперечує факт повного та постійного утримання ОСОБА_6 позивачки. ОСОБА_4 стверджує, що дійсно до навчання в коледжі ОСОБА_6 проживав з бабусею, але під час навчання проживав в м. Полтаві. Шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_4 укладений 23.08.2019, після цього дуже короткий час вони проживали у позивачки по 2023 рік. Щодо отриманих доходів та характеру роботи, ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_6 працював вахтовим методом, приїзжав тільки на вихідних, та за необхідності надавав допомогу бабусі. Це свідчить не про повне та постійне утримання, а про часткове та за потребою позивачки. Свідок ОСОБА_12 повідомив, що за життя ОСОБА_6 був його другом, який «утримував бабусю». При цьому, свідок ОСОБА_12 не повідомив конкретних фактів, які б свідчили про утримання та про такі ознаки як повне та постійне утримання. Тому такі показання неможливо оцінити та перевірити зіставити з іншими фактами, оскільки факти свідок не повідомив. Інші свідки, знайомі позивачки повідомляли в загальних рисах, що ОСОБА_6 був на утриманні у бабусі, проживав в неї з малих років. Коли закінчив технікум, допомагав позивачці, робив ремонти, купляв продукти, разом проживали весь час. Сплачував комунальні платежі, купив телевізор, диван, давав гроші бабусі. Свідок ОСОБА_10 (дочка позивачки) повідомила, що оплату за комунальні послуги ОСОБА_6 передавав їй, а вона оплачувала їх дистанційно. Натомість, допитана в якості свідка позивачка повідомила, що ОСОБА_6 надавав їй кошти для оплати комунальних послуг, а вона віддавала своїй дочці ОСОБА_13 , яка в подальшому сплачувала їх. Показання позивачки, надані суду як свідок, не співпадають з показаннями свідка ОСОБА_13 в частині оплати комунальних послуг. Факти надання 5 000 грн щомісячно не підтверджуються іншими матеріалами справи та доходами ОСОБА_6 . Показання свідків про те, що ОСОБА_6 проживав з бабусею після шлюбу не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 повідомила, що вони проживали в неї. Отже, показання свідків слід оцінювати критично. На підтвердження отримання своїх доходів, позивачкою надана довідка про доходи із січня 2020 року, з чого вбачається отримання доходів від 3000 грн до 4700 грн. на місяць. При цьому, щоб порівняти можливу допомогу з боку ОСОБА_6 позивачкою не надано довідку про доходи останнього. З наданих позивачкою товарних чеків неможливо встановити покупця, крім того чеки датовані 2012 та 2018 роком. Кредитні договори, що містяться в матеріалах справи не свідчать про утримання позивачки. Акти депутата Тетяни Педик про підтвердження перебування на утримання ОСОБА_6 . ОСОБА_1 виходять за межі повноважень депутата місцевої ради. Висновки про факт утримання особи відносяться до дискреції суду, а складення актів депутатом не передбачено чинним законодавством України. Крім того, такі Акти складені на підставі пояснень свідків, що були допитані в суді та не повідомили конкретних обставин розміру та систематичності утримання. Факти придбання продуктів харчування не можуть свідчити про постійне утримання позивачки. Крім того, показаннями свідків неможливо підтвердити обставини отримання доходів ОСОБА_6 , передачі цих коштів позивачці, а також розміру матеріальної допомоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , дружиною останнього є ОСОБА_4 , а його дочкою ОСОБА_3 /а.с. 21, 84, 92, 93/.

З копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.07.2022 вбачається, що ОСОБА_6 був мобілізований 18 липня 2022 року та направлений до лав Збройних Сил України /а.с. 75/.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Диканським відділом державної реєстрації актів цивільного стануу Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 22/.

З копій витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.02.2023 № 32-РС, довідки Військової частини НОМЕР_2 від 10.03.2023, витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (протокол № 613 від 20.03.2023) вбачається, що солдат ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок відкритої рани задньої стінки грудної клітки, вогнепального поранення грудної клітини, вибухової травми, смерть настала внаслідок дій передбачених законом та воєнних операційі пов`язана із виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини) /а.с. 77, 78, 80/.

Із копії заяви ОСОБА_1 від 18.02.2025 вбачається, що вона зверталася до Диканської селищної ради про видачу їй довідки про факт перебування її онука ОСОБА_6 на її утриманні з 1997 року до досягнення ним повноліття у 2009 році та видачу їй довідки про факт її перебування на утриманні онука ОСОБА_6 після досягнення ним повноліття, тобто з 2009 року до моменту його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 54-55/.

17.03.2025 Диканська селищна рада повідомила ОСОБА_1 , що селищна рада не має повноважень встановлювати факти перебування онука на її утриманні та перебування її на утриманні онука ОСОБА_6 і щодо вирішення цих питань їй необхідно звернутися до суду /а.с. 56/.

З копій довідок ЦНАП Диканської селищної ради від 13.07.2023 та від 17.07.2023 вбачається, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 20 жовтня 2005 року по 10 лютого 2023 року. За цією адресою разом з ним були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /а.с. 85, 86/.

Відповідно до копій свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2008 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.12.2008 № 21447177, вказана вище квартира належить на праві приватної спільної часткової власності (кожному по 1/4 частини) ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 /а.с. 73, 74/.

З копії Акту про підтвердження факту перебування ОСОБА_6 на утриманні ОСОБА_1 від 19.02.2025 вбачається, що депутат Диканської селищної ради восьмого скликання, заступник директора з навчально-виховної роботи Опорного закладу "Диканський ліцей імені М.В. Гоголя" ОСОБА_14 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з шестирічного віку (1997 року) і до досягнення ним повноліття (до 2009 року) виховувала онука ОСОБА_6 та проживала разом з ним, здійснювала його повне утримання та опіку над ним. Відвідувала батьківські збори, дбала про його благополуччя, забезпечуючи його навчання, харчування та інші життєві потреби. Як заступник директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_14 підтверджує, що мама ОСОБА_2 до школи не з`являлася, навчанням дитини не цікавилася та участі у вихованні сина ОСОБА_6 не брала /а.с. 52/.

З копії Акту про підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_6 після досягнення ним повноліття та до моменту його загибелі від 19.02.2025 вбачається, що депутат Диканської селищної ради восьмого скликання ОСОБА_14 підтверджує той факт, що бабуся ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_6 , виховувала та утримувала його до повноліття. Після того, як ОСОБА_6 став мати власний заробіток - вже він утримував бабусю, яка за станом здоров`я та через пенсійний вік вже не могла працювати та забезпечувати повністю себе самостійно. Він постійно фінансово підтримував ОСОБА_1 , передаючи їй певну частину коштів на оплату комунальних платежів, ліків, харчів та інших потреб. Фактично ОСОБА_1 , як непрацездатна пенсіонерка, перебувала на утриманні свого онука ОСОБА_6 /а.с. 51/.

З копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком /а.с. 14/.

Відповідно до копії довідки про доходи № 778727 від 28.04.2025, виданої Відділом обслуговування громадян № 15 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, позивачка перебуває на обліку в Решетилівському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2020 по 31.12.2024 становить 271 463,78 грн /а.с. 16-17/.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_6 з 13.07.2012 працював у Диканському управлінні по експлуатації газового господарства на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування, зайнятого виконанням робіт з урізання та вирізання газопроводів 3 розряду. З 13.02.2017 по 28.04.2017 працював на посаді пекаря у ФОП ОСОБА_15 . З 14.05.2021 по 24.09.2021 працював у ПП "Ісіда-Д" на посаді оператора полів зрошування та фільтрації /а.с. 31-34/.

Перебуваючи на військовій службі ОСОБА_6 отримував грошове забезпечення.

З копій платіжних інструкцій вбачається, що ОСОБА_6 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_1 22.02.2022 - 552,76 грн, 14.09.2022 - 10 050,00 грн, 13.11.2022 - 5 025,13 грн, 06.12.2022 - 10 000,00 грн, 11.01.2023 - 10 049,00, 13.01.2023 - 10 049,00 грн /а.с. 67-72/.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні вказав, що він товариш ОСОБА_6 з 2008 року. Йому відомо, що саме позивачка виховувала ОСОБА_8 з дитинства. ОСОБА_8 сам йому розповідав, що саме бабуся ОСОБА_1 опікувалася ним. В свою чергу він піклувався про бабусю, робив їй ремонт, купував продукти, ліки, меблі, техніку. ОСОБА_8 їздив вахтовим методом на роботу, говорив, що хоч бабуся і не просить, однак він їй всеодно матеріально постійно допомагав. Залишав їй кошти, щоб було на що жити. Позивачка фактично замінила ОСОБА_8 матір і він фактично її утримував.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні вказала, що вона товаришує з позивачкою. Їй відомо, що батьки онука позивачки ОСОБА_8 розійшлися і він маленьким залишився проживати разом з позивачкою. Саме позивачка постійно піклувалася про онука. Водила його в школу, адже батьки про нього зовсім забули. Токар ОСОБА_8 коли виріс, то говорив, що буде винний бабусі до кінця життя. Він завжди приносив бабусі продукти, купував їй одяг, побутову техніку, давав кошти на оплату комунальних послуг, інших потреб. Говорив, як прийде з армії, то зробить бабусі ремонт. Навіть перебуваючи на військовій службі, ОСОБА_8 продовжував постійно допомагати ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_8 - ОСОБА_2 не виховувала та утримувала сина, жила для себе, пила та гуляла, влаштовувала своє життя. Коли ОСОБА_2 захворіла, то позивачка набрала кредитів, щоб її лікувати, однак ОСОБА_2 так і не розпочала піклуватися про сина.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що вона є дочкою позивачки та рідною тіткою загиблого ОСОБА_8 . Її сестра ОСОБА_2 покинула ОСОБА_8 в дитинстві і він проживав з бабусею ОСОБА_1 . Свідок вказала, що вона не мала можливості матеріально допомагати позивачці. Саме ОСОБА_8 постійно надавав позивачці кошти, в усьому їй допомагав. Він купляв бабусі продукти, ліки. Свідок вказала, що він постійно надавав їй кошти, щоб вона оплатила комунальні послуги позивачки. Навіть перебуваючи на військовій службі ОСОБА_8 продовжував постійно надавати позивачці кошти на життя.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказав, що позивачка є його тещею. Йому відомо, що батьки ОСОБА_6 не піклувалися про нього, саме позивачка фактично стала йому матір`ю, повністю ним опікувалася. В свою чергу, ОСОБА_8 , коли виріс, утримував позивачку, купляв їй продукти, ліки, одяг, взуття, тощо. Навіть після того, як ОСОБА_8 одружився та перебував на військовій службі він продовжував постійно матеріально допомагати позивачці. Після його загибелі позивачці стало дуже важко, адже саме онук ОСОБА_8 її повністю утримував.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою позивачки. Їй відомо, що саме позивачка постійно опікувалася внуком ОСОБА_8 . В свою чергу він постійно турбувався про бабусю, вів з нею спільний побут, купляв їй продукти, ліки, тощо.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні вказала, що є сусідкою позивачки. Їй відомо, що ОСОБА_6 постійно матеріально допомагав позивачці, купляв продукти, робив ремонт, ставив вікна. ОСОБА_8 постійно надавав позивачці грошові кошти, говорячи, що вони їй потрібніші.

У матеріалах справи наявні копія товарного чека від 06.08.2012 на суму 8 346,78 грн щодо придбання ванни, унітазу, тумби, шлангів, кранів, дзеркала, сифонів, рушникотримача, копія накладної від 18.09.2012 про придбання шиферу на суму 4 000,00 грн /а.с. 35, 37/

З копії кредитного договору від 26.07.2020 № , укладеного між АТ "ОТП Банк" та ОСОБА_6 , та копії видаткової накладної від 26.07.2020 № ФТ9-1081-38811529 вбачається, що ОСОБА_6 взяв кредит на придбання телевізора та придбав його /а.с. 38-43, 44-46/.

Дослідивши та оцінивши вказані вище кредитний договір, товарні чеки, накладні в сукупності з наданими в судовому засіданні поясненнями свідків та з іншими доказами у справі, суд дійшов до висновку, що ці документи стосуються саме наданої ОСОБА_6 матеріальної допомоги позивачці у вигляді придбання різних речей та проведення ремонту.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно з ч. 1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать зокрема: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту зокрема перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що нині загиблий ОСОБА_6 постійно матеріально утримував свою бабусю ОСОБА_1 , адже його доходи, особливо під час проходження військової служби значно переважали дохід позивачки лише у вигляді пенсії, ау тому суд вважає наявними підстави для встановлення факту того, що позивачка ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого внука ОСОБА_6 з 2009 року до 29 січня 2023 року, тобто до дня загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 .

Суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Костенка В.О. про те, що відповідачка теж матеріально утримувала позивачку, адже рішенням суду стягнуто з неї на утримання позивачки аліменти, адже з рішення Диканського районного суду Полтавської області від 17.06.2025 у справі № 529/234/25 /а.с. 217-220/ вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом у зв`язку із тим, що після загибелі у 2023 році її онука ОСОБА_6 , який до цього її матеріально допомагав, її пенсії не вистачає на покриття базових життєвих потреб, натомість відповідачка ОСОБА_2 отримує після загибелі ОСОБА_6 пенсію по втраті годувальника та одноразову грошову допомогу після його загибелі.

Твердження представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про те, що позивачка мала пенсію і відповідно не перебувала на повному утриманні онука ОСОБА_6 , суд вважає необґрунтованим, адже дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності судом було встановлено, що доходи ОСОБА_6 значно перевищували доходи позивачки і відповідно наявні підстави для встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_6 , що узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова від справа № 308/17634/23 від 23.04.2025).

Твердження представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Грибовода В.В. про те, що пояснення деяких свідків та позивачки різняться і акт депутата селищної ради не підтверджує факт перебування позивачки на утриманні онука ОСОБА_6 суд вважає необґрунтованими, адже і пояснення свідків і вказаний акт не є єдиними доказами у справі, а вони досліджувалися судом у сукупності з іншими доказами.

Факт перебування на утриманні встановлюється для вирішення позивачкою ОСОБА_1 питання щодо отримання передбачених чинним законодавством соціальних пільг, гарантій та компенсацій, визначених Законом України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", та одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Диканської селищної ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерства оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перебувала на утриманні свого внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до дня загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 .

Вказаний факт встановлюється для вирішення позивачем ОСОБА_1 питання щодо отримання передбачених чинним законодавством соціальних пільг, гарантій та компенсацій, визначених Законом України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", та одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 .

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , в особі її законного представника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Диканська селищна рада, місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, селище Диканька, вул. Незалежності, 133, .

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Гоголя, 34, .

Міністерство оборони України, місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, .

Повний текст рішення суду складено 29 січня 2026 року.

Головуючий О.С. Кириченко