Справа № 168/1212/25
Провадження № 2/168/94/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.

секретаря судових засідань Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.Стара Вижівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» Паладич Аліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

учасники справи не викликалися

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Представника ТОВ «Свеа Фінанс» Паладич А.О. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2219276 від 05 серпня 2021 року в розмірі 43 150,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,20 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 05 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2219276. Договір було підписано електронним підписом відповідача, за допомогою одноразового ідентифікатора Р276. ОСОБА_1 було надано кошти в розмірі 14 000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, надані відповідачем.

15 липня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Додатку № 1 (реєстру боржників) від 15 липня 2022 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 43 150,00 грн. за договором № 2219276 від 05 серпня 2021 року.

Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав. Не здійснив платежі для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки кредитора. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в розмірі 43 150,00 грн. З яких, 14 000,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 29 150,00 грн. заборгованість по відсотках. А тому представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав.

На підтвердження позовних вимог представник позивача надав: договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2219276 від 05 серпня 2021 року, паспорти споживчого кредиту, графіки обчислення вартості кредиту, додаткові договори від 23 серпня 2021 року, від 13 вересня 2021 року, правила надання коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна», розрахунок заборгованості, довідка ТОВ «Українські платіжні рішення» від 04 березня 2024 року № 13100-0403, договір факторингу № 2-15072022 від 15 липня 2022 року, реєстр боржників № 1, статут та установчі документи ТОВ «Свеа Фінанс», довіреність,

Відповідач відзиву на позов не подав.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В позовній заяві представник позивача просила розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач будь-яких заяв та клопотань суду не подавав.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі. Прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати протягом 15 календарних днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву. А також встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та заперечень.

Повідомлено відповідача про розгляд справи в суді в тому числі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади. Будь-яких інших заперечень до суду не надійшло.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Фактичні обставини встановлені Судом.

Судом встановлено, що 05 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2219276. Договір було підписано електронним підписом відповідача, за допомогою одноразового ідентифікатора Р276. ОСОБА_1 було надано кошти в розмірі 14 000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 , надані відповідачем.

Строк кредиту 20 днів. Знижена процента ставка - 0,38 % в день. Сума нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою 1064,00 грн. Стандартна процентна ставка 1,90 % в день. За стандартною процентною ставкою 5 320,00 грн. Стандартна процента ставка застосовується якщо відбулась пролонгація договору на ініціативною клієнта.

Додатковими договорами від 23 серпня 2021 року, від 13 вересня 2021 року строк кредиту продовжувався на 20 днів щоразу. Остаточна дата повернення кредиту та сплата процентів 04 жовтня 2021 року.

Факт переказу коштів в розмірі 7 000,00 грн. відповідачці ОСОБА_2 підтверджується довідкою ТОВ «Українські платіжні рішення» від 04 березня 2024 року № 21454-0403.

Відповідачем було сплачено проценти за користування кредитом в розмірі 9340,80 грн. Що підтверджується розрахунком заборгованості.

08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до Додатку № 1 (реєстру боржників) позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 43 150,00 грн. за договором № 2219276 від 05 серпня 2021 року. З яких 14 000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 29 150,00 грн. сума заборгованості по відсотках.

Оцінка Суду

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

На підставі частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитних договорів відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положення частини 1 статті 1078 ЦК України передбачають, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунки заборгованості.

Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач погодився на умови Договору, шляхом його підписання своїм електронним підписом, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовими ідентифікаторами. Що вважається направленням позичальнику повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цих договорів.

Суд вважає, що представник позивача надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за договором щодо повернення фактично отриманих сум кредитних коштів та процентів. А тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

В порушення вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаних Договорів відповідач неналежно виконав договірні зобов`язання. Прострочив платежі, згідно з умовами договору та не повернув кредитні кошти, що підтверджується належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову в частині стягнення основної суми боргу.

Щодо позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення відсотків за Договором, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Позивач, пред`являючи вимоги до відповідача, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, яка станом на 15 липня 2022 року становить 29 150,00 грн. Відсотки нараховувались з 05 серпня 2021 року (дата укладення договору) по 02 січня 2022 року. Договір № 2219276 укладався сторонами на 20 днів. Додатковими договорами від 23 серпня 2021 року та 13 вересня 2021 року строк кредитування продовжувався ще по 20 днів. Кінцева дата повернення кредиту 04 жовтня 2021 року.

Суд звертає увагу на те, що розмір суми кредиту складає 14 000,00 грн., тоді як нарахованих відсотків 29 150,00. Крім цього, відповідачем було сплачено відсотки за користування кредитом в розмірі 9340,80 грн. Що є непропорційно великою сумою компенсації (майже у два рази більше від вартості коштів отриманих в кредит), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту, відсотки за користування кредитом 20 днів з 05 серпня 2021 року по 25 серпня 2021 року нараховані у розмірі 1064,00 грн. 23 серпня 2021 року відповідачем погашено заборгованість за процентами в розмірі 1 010,80 грн. Що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до Додаткового договору відсотки за користування кредитом 20 днів з 24 серпня 2021 року по 13 вересня 2021 року нараховані у розмірі 5 320,00 грн. 13 вересня 2021 року відповідачем погашено заборгованість за процентами в розмірі 5 320,00 грн. Що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до Додаткового договору відсотки за користування кредитом 20 днів з 14 вересня 2021 року по 04 жовтня 2021 року нараховані у розмірі 5 320,00 грн. 08 жовтня 2021 року відповідачем погашено заборгованість за процентами в розмірі 3 010,00 грн. Що підтверджується розрахунком заборгованості.

Залишок несплачениої заборгованості за процентами складає 2 310,00 грн.

Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05 серпня 2021 року та додатковими договорами до Договору не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 60 днів.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи з викладеного, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 05 серпня 2021 року у розмірі 16 310,00грн., а саме: 14 000 грн. 00 коп. сума боргу за тілом кредиту та 2 310,00 грн. відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування (60 днів з моменту отримання кредиту та з врахуванням додаткової угоди до Договору).

Щодо стягнення відсотків в іншій частині, суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками поза межами визначеного строку кредитування.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (37,80%) в сумі 918,09 грн. (2 422,40 грн.* 37,80 % /100 %= 918,09 грн.).

Керуючись статтями 76 - 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 610, 628, 629, 634, 1048 ЦК України,

суд

У Х В А Л И В :

Позов представника товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» Паладич Аліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2219276 від 05 серпня 2021 року в розмірі 16 310,00 (шістнадцять тисяч триста десять) гривень, з яких 14 000,00 (чотирнадцять тисяч) гривень заборгованість за сумою кредиту, 2 310,00 (дві тисячі триста десять) гривень сума заборгованості по відсотках.

В задоволенні решти позову -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 918,09 (дев"ятсот вісімнадцять 09 копійок)гривень.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення ухвалене та надруковане в нарадчій кімнаті 09 лютого 2026 року в єдиному екземплярі.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», 04070, м.Київ, вул. Іллінська,8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В.Малюта