Житомирський апеляційний суд
Справа №2-607/11 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №2-607/11 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони у виконавчому документі, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» (далі ПАТ «СЕБ Банк»), ОСОБА_1

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 28 липня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Дубовік О.М.

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулось до суду із заявою, у якій просило:

- замінити сторону стягувача ПАТ «СЕБ Банк» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому документі №2-607, виданому Житомирським районним судом Житомирської області від 24.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості у розмірі 60 701,70 грн;

- поновити ТОВ «Консалт Солюшенс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа №2-607, виданого Житомирським районним судом Житомирської області від 24.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості у розмірі 60 701,70 грн;

- видати ТОВ «Консалт Солюшенс» дублікат виконавчого документа №2-607, виданого Житомирським районним судом Житомирської області від 24.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості у розмірі 60 701,70 грн.

На обґрунтування заяви зазначав, що 22 лютого 2011 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області у справі № 2-607/11 позов ПАТ «СЕБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 59 981,89 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ «Банк» судові витрати за розгляд даної цивільної справи в розмірі 599,81 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно статуту Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Фідобанк» від 14 квітня 2016 року, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» є юридичною особою, створеною внаслідок зміни найменування Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк».

19.01.2021 було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23-000001-b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» (), що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA2020-12-23-000001-b.

03.02.2021 між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL1N019277_204/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за №27, за змістом пункту 1 якого банк відступає ТОВ «Консалт Солюшенс» належні Банку, а ТОВ «Консалт Солюшенс» набуває права вимоги банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, (далі боржники) включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, (далі «Основні договори»), (далі Права вимоги). Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 70 Додатку № 1 до Договору № GL1N019277_204/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 за кредитним договором № Э_048/48_07 від 25 рудня 2007 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Фідобанк» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 805 235,04 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 55 від 28.01.2021 року.

Таким чином, ПАТ «Фідобанк» (ПАТ «СЕБ Банк») вибуло як кредитор із зобов`язань, що виникли на підставі Кредитного договору № Э_048/48_07 від 25.12.2007.

Вважає, що є правові підстави для заміни сторони стягувача ПАТ «СЕБ Банк» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому документі №2-607, виданому Житомирським районним судом Житомирської області від 24.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості у розмірі 60 701,70 грн.

Крім того, строк пред`явлення виконавчого листа №2-607, виданого 24.03.2011 Житомирським районним судом Житомирської області, щодо боржника ОСОБА_1 , є таким, що сплинув принаймні 12.04.2021.

Вказує, що ТОВ «Консалт Солюшенс», яке є правонаступником ПАТ «Фідобанк» (ПАТ «СЕБ Банк»), оригіналу виконавчого документа №2-607, виданого 24.03.2011 Житомирським районним судом Житомирської області, щодо боржника ОСОБА_1 від попереднього стягувача не отримало, про що свідчить пункт 70 з витягу з Акту прийому-передачі оригіналів документів до договорів від 03.02.2021.

З відповіді Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19.02.2025 за вих. № 23.5/9/2025/17220 ТОВ «Консалт Солюшенс» стало відомо, що строк зберігання матеріалів виконавчого провадження № 27612232 з примусового виконання виконавчого листа № 2-607 закінчився, у зв`язку з чим надати копії будь-яких процесуальних документів у вказаному виконавчому провадженні неможливо через їх знищення за терміном зберігання.

Отже, копії документів, що підтверджують направлення постанови про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 27612232 та оригіналу виконавчого листа у відділі ДВС не надали.

Крім того, з відповіді Фонду гарантування вкладень фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку від 05.03.2025 року за вих. №069- 60-39/25 також вбачається, що на адресу Фонду оригінал виконавчого документа № 2-607 не надходив.

Таким чином, існують всі достатні підстави вважати, що попередній кредитор ПАТ «Фідобанк» постанови про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №27612232 та оригіналу вищевказаного виконавчого документа не отримувало.

Тому вважає, що існують підстави вважати, що попередній кредитор взагалі не отримував вищезазначеного виконавчого документа.

Оскільки стягувач постанови про повернення виконавчого документу не отримував, то й перебіг строків на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання не починався. У зв`язку з цим є необхідність у поновленні цих строків судом.

Водночас відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на даний час відкритих виконавчих проваджень, за якими боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Фідобанк» - немає, а отже, наразі не перебуває на примусовому виконанні і виконавчий документ № 2-607, виданий 24.03.2011 Житомирським районним судом Житомирської області щодо боржника ОСОБА_1 .

На переконання заявника, оскільки на даний час відсутні будь-які активні виконавчі провадження щодо виконання вищезазначеного виконавчого документа, враховуючи факт відсутності оригіналу виконавчого документа в матеріалах кредитної справи та в органах державної виконавчої служби, можна зробити висновок, що вищевказаний виконавчий документ було втрачено.

Звертає увагу, що за зазначеним виконавчим документом існує непогашена заборгованість за кредитним договором, а тому є необхідність у отриманні його дублікату.

Вважає, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущені не з вини заявника, а через обставини, що не залежали від його волі.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 28 липня 2025 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу №2-607, видачу дублікату виконавчого документу №2-607 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони у виконавчому документі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ПАТ «СЕБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Житомирським районним відділом ДВС у виконавчому провадженні № 27612232 з примусового виконання виконавчого листа № 2-607, виданого 24.03.2011 Житомирським районним судом Житомирської області відносно ОСОБА_1 , 12.04.2018 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення. Відтак, закінчення виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом не відбулось, у зв`язку з чим, у правонаступника стягувача ТОВ «Консалт Солюшенс» відсутня необхідність оскарження постанови про закінчення з метою звернення до суду з заявою про заміну сторони.

ТОВ «Консалт Солюшенс» в своїй заяві надало усі необхідні документи, що підтверджують правонаступництво заявника в матеріальному правовідношенні, а також в своїй заяві обґрунтувало поважність причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Відтак, на переконання заявника, судом першої інстанції було неправомірно відмовлено заявнику у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, з огляду на що, оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про заміну ТОВ «Консалт Солюшенс» як стягувача за виконавчим листом № 2-607, виданим 24.03.2011 року Житомирським районним судом Житомирської області відносно ОСОБА_1 .

Крім того, в заяві ТОВ «Консалт Солюшенс» було зазначено про перебіг строку виконавчого листа, а саме, що за виконавчим листом № 2-607, виданим 24.03.2011 Житомирським районним судом Житомирської області, востаннє Житомирським відділом ДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.04.2018 на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа № 2-607, виданого 24.03.2011 Житомирським районним судом Житомирської області щодо боржника ОСОБА_1 , сплинув принаймні 12.04.2021.

Як вбачається з відповіді Фонду гарантування вкладень фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку від 05.03.2025 року за вих. №069-60-39/25, на адресу Фонду оригінал виконавчого документа № 2-607 не надходив.

Разом з тим, з відповіді Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19.02.2025 за вих. № 23.5/9/2025/17220 ТОВ «Консалт Солюшенс» стало відомо, що строк зберігання матеріалів виконавчого провадження № 27612232 з примусового виконання виконавчого листа № 2-607, виданого 24.03.2011 Житомирським районним судом Житомирської області щодо боржника ОСОБА_1 , закінчився. У зв`язку з такими обставинами, Житомирський відділ ДВС не надав інформацію щодо повернення виконавчого листа на адресу стягувача.

Вказує, що у зв`язку з відсутністю у ТОВ «Консалт Солюшенс» та попереднього стягувача оригіналу виконавчого листа, а також ненаданням органом ДВС інформації та доказів на підтвердження його направлення на адресу стягувача, можна дійти висновку, що після завершення виконавчого провадження виконавчий лист не був направлений стягувачу.

Відтак, причиною пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа є те, що після останнього такого пред`явлення, попереднього стягувача було обмежено у його праві на повторне звернення до органів виконавчої служби шляхом не направлення останньому копії постанови про завершення виконавчого провадження та оригіналу виконавчого документа.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22.02.2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість у розмірі 59 981,89 грн (а.с.9).

На підставі даного рішення суду державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 вказаної заборгованості (а.с.22).

Відповідно до Статуту ПАТ, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Фідобанк від 14 квітня 2016 року, ПАТ «Фідобанк» є юридичною особою, створеною внаслідок зміни найменування Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» (а.с.12-14).

19.01.2021 було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23-000001-b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» (), що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA 2020-12-23-000001-b (а.с.10).

03.02.2021 між ПАТ «Фідобанк та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL1N019277_204/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за №27, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, відповідно до умов якого, ТОВ «Консалт Солюшенс» також було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання коштів у позику, в тому числі на умовах за договором №Э_048/48_7 від 25.12.2007, що вбачається з реєстру боржників (а.с.17-18).

Із листа начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області вбачається, що 12.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, повторно виконавчий лист №2-607 на виконання не надходив (а.с.22).

Відповідно до відповіді Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб від 05.03.2025 за вих. №069-60-39/25 виконавчий лист відсутній, оскільки до Фонду даний виконавчий лист не передавався і від органів Державної виконавчої служби не надходив (а.с.26).

Із відповіді ПАТ «Фідобанк» за вих.№ 03-434 від 07.05.2021 вбачається, що у зв`язку з тим, що ПАТ «Фідобанк» перебуває в процедурі ліквідації, строки якої завершується, наразі вся документація Банку, (зокрема, документи, які можуть підтвердити права вимоги окремо за кредитними договорами, визначеними у запиті) на виконання приписів норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передана на зберігання до архіву Національного банку України (а.с.11).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем не доведено наявність поважних причин пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-607, виданого Житомирським районним судом Житомирської області від 24.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості у розмірі 60 701,70 грн, а відтак і заява про заміну сторони у виконавчому документі та видачу дублікату виконавчого листа задоволенню не підлягає.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним, виходячи із наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст. 512, 514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи-правонаступника.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства. Однак заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10.

Відповідно до частини першої ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (який був чинний на момент набрання законної сили рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 30.08.2010 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; 3) посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців; 4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

У пункті 1 частини другої ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до п. а ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншими нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісії про трудовим спорах та виконання документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Закону № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року.

Під час розгляду справи було встановлено, що 12.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Отже повторно виконавчий лист міг бути пред`явлений стягувачем до виконання у строк до 12.04.2021 року.

Однак, із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання заявник звернувся лише у червні 2025 року, тобто після спливу чотирьох років після закінчення строку пред`явлення його до виконання, який закінчився 12.04.2021 та укладення договору про відступлення права вимоги №GL1N019277_204/1 від 03.02.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21) у подібних правовідносинах.

Таким чином підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин. Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадходження оригіналу виконавчого документа стягувачу після його повернення, закінчення строків зберігання матеріалів виконавчого провадження та неможливості надання Житомирським ВДВС інформації про повернення виконавчого листа не можуть бути прийняті судом до уваги як поважні причини з таких підстав.

Відповідно до відповіді Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб від 05.03.2025 за вих. №069-60-39/25 виконавчий лист відсутній, оскільки до Фонду даний виконавчий лист не передавався і від органів Державної виконавчої служби не надходив.

У листі начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області вбачається, що 12.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, повторно виконавчий лист №2-607 не надходив.

Із відповіді ПАТ «Фідобанк» за вих.№ 03-434 від 07.05.2021 вбачається, що у зв`язку з тим, що ПАТ «Фідобанк» перебуває в процедурі ліквідації, строки якої завершується, наразі вся документація Банку (зокрема, документи, які можуть підтвердити права вимоги окремо за кредитними договорами, визначеними у запиті) на виконання приписів норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передана на зберігання до архіву Національного банку України.

З наведених відповідей слідує, що матеріали виконавчого провадження № 27612232 з примусового виконання виконавчого листа № 2-607 від 24.03.2011 були знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, а інформація щодо повернення виконавчого документа стягувачу відсутня.

Водночас сам по собі факт знищення матеріалів виконавчого провадження або відсутність відомостей у органу ДВС не є безумовною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання чи видачі його дубліката.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що заявник або його попередні стягувачі після 2021 року зверталися до органів державної виконавчої служби, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб чи до суду із запитами, заявами або скаргами щодо вжиття заходів, спрямованих на поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання чи отримання дубліката виконавчого листа.

Натомість встановлено, що останнє звернення заявника з відповідними діями мало місце у квітні 2021 році, що вбачається з відповіді ПАТ «Фідобанк» від 07.05.2021 № 03-434. Водночас запит АО «ПАНТЕОН» вих. № М-20/04/21/ФІДО від 27.04.2021, поданий в інтересах ТОВ «Консалт Солюшенс», у матеріалах справи відсутній.

В подальшому протягом тривалого часу з квітня 2021 року до 2025 року жодних активних дій, спрямованих на реалізацію своїх прав як стягувача, заявник не вчиняв.

Таким чином, заявник не довів наявності об`єктивних, непереборних та незалежних від його волі причин, які б унеможливлювали своєчасне пред`явлення виконавчого документа до виконання або звернення до суду з відповідними заявами у межах встановлених законом строків. Пасивна поведінка заявника протягом кількох років не може розцінюватися як поважна причина пропуску строку.

Окрім того, звернувшись 17 червня 2025 року із заявою про заміну сторони її правонаступникам у виконавчому документі, поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, ТОВ «Колект Солюшенс» не надало жодних доказів на підтвердження того, що в період з 07.05.2021 існували поважні причини, через які ТОВ «Колект Солюшенс» не могло звернутися до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів і видачі його дублікату.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що причиною пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа є те, що після останнього такого пред`явлення, попереднього стягувача було обмежено у його праві на повторне звернення до органів виконавчої служби шляхом не направлення останньому копії постанови про завершення виконавчого провадження та оригіналу виконавчого документа колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом встановленого законом строку, а обов`язок дотримання такого строку покладається саме на стягувача.

Згідно з частиною першою статті 433 Цивільного процесуального кодексу України поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання допускається лише у разі доведення заявником поважності причин його пропуску. При цьому поважними визнаються лише ті причини, які є об`єктивними, непереборними та не залежать від волі стягувача.

Сам по собі факт ненадіслання органом державної виконавчої служби копії постанови про завершення виконавчого провадження або оригіналу виконавчого документа не позбавляв попереднього стягувача можливості вживати заходів щодо отримання інформації про стан виконавчого провадження, оскарження бездіяльності державного виконавця та забезпечення можливості подальшого примусового виконання судового рішення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, отримувати копії процесуальних документів та реалізовувати інші процесуальні права.

Отже, попередній стягувач не був позбавлений можливості вживати заходів для захисту своїх прав та контролю за перебігом виконавчого провадження.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що ненаправлення копії постанови про завершення виконавчого провадження та оригіналу виконавчого документа об`єктивно унеможливило повторне звернення до органів ДВС, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

У зв`язку з цим підстави для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні.

Отже, суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б об`єктивну неможливість первісного стягувача вчинити всі можливі дії, спрямовані на виконання рішення суду у строки, визначені чинним законодавством України. А для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ «Консалт Солюшенс»» не вказало поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для неможливості пред`явлення виконавчого документа до виконання у встановлений законом строк.

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10 виклав правову позицію, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а в зв`язку з цим заміни сторони у виконавчому документі та видачу дубліката виконавчого листа, з огляду на те, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та ухвали суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 28 липня 2025 року - без змін.

Постанова в частині відмови у заміні сторони у виконавчому документі та видачі дубліката виконавчого листа набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова в частині відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2026 року.

Головуючий Судді