Справа № 732/1755/25
Провадження 2/732/73/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Бойко А. О.,

у присутності секретаря судового засідання - Дударенко Ю. П.,

розглянувши в залі суду в м. Городня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через свого представника Пархоменко Марію Анатоліївну звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 у розмірі 13635,00 грн. Також ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 19.02.2025-100000001, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4500,00 грн, строком на 168 днів. Підписавши своїм електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, ОСОБА_1 підтвердила укладення кредитного договору, а отже умови договору акцептовано.

Позивач зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, але відповідачка свої зобов`язання за договором не виконувала належним чином, у зв`язку із чим у останньої виникла заборгованість у розмірі 13635,00 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5985,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 225,00 грн - сума заборгованості за комісією; 675,00 грн - сума заборгованості за додатковою комісією; 2250,00 грн - неустойка.

Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 27 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. У позовній заяві представник просила справу розглянути за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а. с. 16).

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання з`явилася відповідачка ОСОБА_1 , яка в усних поясненнях повідомила, що кредитних коштів за договором вона не отримувала, кредитний договір № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 вона не підписувала, наразі відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайських дій, в тому числі, і щодо кредитного договору №19.02.2025-100000001 від 19.02.2025, нібито укладеного між нею та ТОВ «Споживчий центр». На підтвердження викладених у поясненнях обставин, заявила клопотання про долучення до матеріалів справи документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000027 від 19.02.2025 за заявою ОСОБА_1 , копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.02.2025 та копію протоколу допиту потерпілої ОСОБА_1 від 19.02.2025. У зв`язку з викладеним просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Під час судового розгляду, з`ясувавши позицію відповідачки та вивчивши надані нею документи, ухвалою суду від 09.12.2025 постановлено викликати в судове засідання слідчого СВ ВП № 3 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Рябову В. І. для дачі пояснень щодо стадії проведення досудового розслідування у кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 19.02.2025.

В судове засідання, яке відбулося 21 січня 2026 року, з`явилася слідча Рябова В. І. , яка надалі усні пояснення, підтвердивши факт звернення відповідачки до відділення поліції з відповідною заявою щодо обставин, які були зазначені відповідачкою. Крім того, слідчою надано суду для долучення до матеріалів вказаної справи, матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені 19.02.2025 за заявою відповідачки ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 190 КК України.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

На підтвердження позовних вимог представником позивача надано копію кредитного договору (оферти) № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 (а. с. 27-33), лист-повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.10.2025 за вих № 39-1710 (а. с. 23); інформацію з системи BankID НБУ щодо позичальника (а. с. 52); довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором (а. с. 20).

З інформації з BankID щодо позичальника вбачається, що на сайті кредитодавця 18 лютого 2025 року було пройдено ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Городянським РВУ МВС України в Чернігівській області,1 5.12.2003.

З копії кредитного договору (оферти) № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 убачається, що цей договір був укладений на сайті https://sgroshi.com.ua/ ua 19 лютого 2025 року о 00:03, і сторонами договору зазначені ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник). Зі сторони позичальника договір підписаний одноразовим ідентифікатором - код з смс-повідомлення - Е822, який було відправлено на фінансовий номер НОМЕР_10. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язувався надати кредит у розмірі 4500,00 грн на умовах визначених у договорі, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_9.

Згідно листа-повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.10.2025 за вих № 39-1710 , 19 лютого 2025 року о 00:04:11 було успішно перераховано кошти у сумі 4500,00 грн на платіжну картку клієнта № НОМЕР_4 , номер транзакції в системі іPay - 657459026, призначення платежу: видача за договором кредиту №19.02.2025-100000001 (а. с. 23)

Відповідачка ОСОБА_1 заперечує той факт, що укладала даний договір та отримувала кошти за цим договором. Зазначає, що 18.02.2025 відносно неї були вчинені шахрайські дії.

З копії наданого відповідачкою витягу з ЄРДР вбачається, що 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ВП №3 (м. Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області із заявою про те, що 18.02.2025 близько 15:00 год невстановлений чоловік здійснив телефонний дзвінок з абонентського телефонного номеру НОМЕР_5 на абонентський телефонний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 та, представившись консультантом ПрАТ «Київстар», шляхом обману останньої отримав повний доступ до її вказаного телефонного номеру, використовуючи який, в подальшому, без відома потерпілої ОСОБА_1 оформив на її ім`я кредити в АТ «Державний ощадний банк України» на суму 56440,00 грн, в ТОВ «ФК Є Гроші» на суму 2253,00 грн, в ТОВ «ФК ТОП 1» на суму 2272,00 грн, в ТОВ «ФК АБЕКОР» на суму 1000,00 грн, в ТОВ «ШвидкоГроші» на суму 5000,00 грн, а всього на загальну суму 64920,00 грн, чим завдав матеріальних збитків на вказану суму. На підставі заяви ОСОБА_1 19.02.2025 було відкрито кримінальне провадження №0000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (а. с. 60).

Кримінальне провадження №0000027 від 19.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України закрите постановою слідчого СВ ВП №3 (м. Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 28 вересня 2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

З копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 28.09.2025 вбачається, що у ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_1 , яка показала, що 18.02.2025 приблизно близько 15:00 години на номер телефону НОМЕР_2 їй зателефонував невідомий чоловік з абонентського номеру НОМЕР_5 . Він представився як консультант оператора мобільного зв`язку «Київстар». Незнайомець сказав, що у сім картки закінчився термін придатності і щоб продовжити користуватися нею потрібно набрати код в телефоні, який він продиктував. Після вводу вказаної комбінації цифр і символів на телефон надійшло смс-повідомлення від компанії «Київстар» з наступним текстом: «Заявку на заміну SIM прийнято. Незнайомець знову передзвонив і потерпіла продиктувала вказаний код з СМС-повідомлення. Приблизно о 18:30 ОСОБА_1 взяла телефон до рук та виявила, що сім карта НОМЕР_2 не працює. Також у додатку «ДІЯ» почали приходити повідомлення про запити на видачу кредитних коштів, а також повідомлення про створення нового запису про кредит на ім`я ОСОБА_1 . Кредити були оформлені без її згоди, та відома. Наступного дня, було оформлено кредити на ім`я ОСОБА_1 в «Ощадбанку» на суму 56440 грн. Ці кошти надійшли на банківську пенсійну картку «Ощадбанку» № НОМЕР_6 та потім були перераховані на інші невідомі рахунки. Окрім того були отримані кредити в різних мікрокредитних установах, таких як «Є ГРОШІ», «Фінансова компанія ТОПІ», «ФК АБЕКОР», «Швидко Гроші» на загальну суму біля 10525 грн.

Дане кримінальне провадження безпосередньо не стосується факту укладення кредитного договору № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025, проте події, у зв`язку з якими відповідачка ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів, відбувались у проміжку часу, коли було укладено цей договір.

Крім того, з наданих слідчим СВ ВП №3 (м. Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області на запит суду, убачається, що під час досудового розслідування, було проведено виїмку в ПрАТ «Київстар», а саме доступ до абонентського номера НОМЕР_5 , який належав невстановленій особі - шахраю та абонентського номера НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_1 , надано доручення до Управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Чернігівській області щодо таблиць з`єднань абонента НОМЕР_5 з абонентом НОМЕР_2 , а також їх з`єднання з іншими абонентами (надходження смс-повідомлень) за 18.02.2025; маршрут руху абонентів. 01.04.2025 працівниками УОТЗ ГУНП в Чернігівській області надано інформацію на виконання доручення, згідно якої сім-картка потерпілої ОСОБА_1 з номером НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , працювала до 15:15 год 18.02.2025 в АДРЕСА_3 , а потім в період часу з 15:25 год 18.02.2025 до 21:48 год 18.02.2025 працювала з ІМЕІ:НОМЕР_11 в АДРЕСА_4 прибудова (азимут: 190). Сім карта з номером НОМЕР_5 працювала в АДРЕСА_5 (азимут 250).

Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 визнає, що до 18.02.2025 вона користувалася номером телефону НОМЕР_2 . 18.02.2025 близько 15:00 год на номер телефону НОМЕР_2 , який вказаний у кредитному договорі № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 як фінансовий номер позичальника, надійшов вхідний дзвінок з номера телефону НОМЕР_5 . Після того як вона набрала код в телефоні, який був продиктований їй незнайомою особою, їй надійшло смс-повідомлення від компанії «Київстар», про те, що заявку на заміну SIM прийнято. Незнайомець знову передзвонив і вона продиктувала йому код з смс-повідомлення. Надаючи покази слідчому, ОСОБА_1 зазначила, що після того, як вона продиктувала комбінацію цифр з смс-повідомлення, зв`язок за номером телефону НОМЕР_5 було втрачено, а вже близько 18:30 год вона виявила, що сім-карта з номером телефону НОМЕР_2 не працює. ОСОБА_1 вказувала, що вона звернулася до правоохоронних органів, оскільки після цього їй у додатку «ДІЯ» почали приходити повідомлення про запити на видачу кредитних коштів, а також повідомлення про створення запису про кредит на її ім`я.

Відповідачка стверджує, що кредитний договір № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 вона не укладала та кошти на підставі цього договору не отримувала.

Кредитний договір № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 було укладено о 00:03 год 19.02.2025 та підписано одноразовим ідентифікатором надісланим на номер телефону НОМЕР_2 , тобто вже після того, як сім-картка відповідачки перестала працювати. У договорі вказані дані відповідачки ОСОБА_1 (зокрема, адреса проживання, паспортні дані, ІПН). На підставі цього договору позивачем перераховані кошти на картку № НОМЕР_8 , однак доказів, що ця картка належить саме відповідачці позивачем не надано.

Суд звертає увагу, що ідентифікація клієнта проведена на сайті кредитодавця за допомогою системи BankID Національного банку, яка є державною системою віддаленої ідентифікації, що забезпечує передавання персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає послугу користувачу. Тобто, будь-яка особа, отримавши доступ до персонального кабінету клієнта банку, може пройти ідентифікацію через систему BankID з використанням персональних даних клієнта банку на будь-якому сайті абонента-надавача послуг, який використовує систему BankID як засіб ідентифікації клієнта.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ст. 204 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У пункті 5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Як зазначено у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Кредитний договір № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025 формально відповідає вимогам законодавства щодо форми та змісту кредитного договору.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року в справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки, на відміну від договору позики, набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Особливістю консенсуальної природи кредитного договору є те, що законом допускається одностороння відмова від надання або одержання кредиту за вже укладеним договором, що знайшло відображення, зокрема, у ст. 1056 ЦК України та статтях 10, 14, 15 Закону України «Про споживче кредитування».

У той же час, консенсуальна природа кредитного договору свідчить лише про те, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, але не свідчить про те, що у позичальника автоматично з моменту його підписання виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, у розмірі та на умовах зазначених в договорі, оскільки цей обов`язок є похідним від обов`язку кредитодавця надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.

З матеріалів справи вбачається, що договір укладено від імені та з використанням ідентифікаційних даних відповідачки ОСОБА_1 , проте у той час (19.02.2025 о 00:03 год), коли відповідачка вже не мала можливості користуватися номером телефон НОМЕР_2, на який надсилався одноразовий ідентифікатор, у зв`язку з тим, що 18.02.2025 о 15 год 15 хв була здійснена заміна сім-карти за цим номером.

Таким чином, у відповідачки не було вільного волевиявлення на укладення кредитного договору № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025.

Крім того, доказів того, що банківська картка № НОМЕР_8 , вказана в договорі як належний позичальнику електронний платіжний засіб та на яку позивачем перераховано кошти, належить саме відповідачці та, що кошти за цим договором були надані саме відповідачці та нею отримані позивачем не надано.

Суд зауважує, що звернувшись до суду, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог виклав обставини із зазначенням доказів, що підтверджують ці обставини. При цьому у прохальній частині позовної заяви позивач просив розгляд позовної заяви здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв, клопотань про витребування додаткових доказів та інших документів позивач не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ товариством, суд враховує те, що воно є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

З огляду на вищезазначене, за відсутності належних та допустимих доказів отримання відповідачкою коштів на підставі кредитного договору № 19.02.2025-100000001 від 19.02.2025, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, а тому й відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України сплачених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 211, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено і підписано 03.02.2026.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1 ).

Суддя А. О. Бойко