Справа № 202/9471/25
Провадження № 2/202/1139/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

26 січня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом, в якому зазначила, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.07.2005 року вона, ОСОБА_1 , придбала у ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

01.07.2025 року з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна дізналася, що на належну їй квартиру був накладений арешт на підставі постанови про арешт АА 781269 від 30.08.2005 року, яка винесена Індустріальним ВДВС, де боржником зазначено « ОСОБА_3 », реєстраційний номер обтяження 2367097.

Позивач звертає увагу, що перед накладенням арешту державний виконавець не перевірив актуальну інформацію про особу власника нерухомого майна, внаслідок чого було накладено арешт на належне їй майно при тому, що вона не є стороною виконавчого провадження.

З метою звільнення свого нерухомого майна з-під арешту 20.07.2025 року вона письмово звернулася до відповідача з адвокатським запитом, в якому просила зняти арешт з її квартири та надати копії матеріалів виконавчого провадження, в тому числі постанову про арешт майна.

Але отримала відмову в цьому за вих. № 61708 від 24.07.2025 року, яка обґрунтована неможливістю ідентифікувати арешт на майно боржника ні за реєстраційними даними боржника, ні за об`єктом нерухомого майна, оскільки виконавче провадження знищено, а також зазначено, що арешт з майна може бути знятий на підставі рішення суду.

За цих підстав позивач просить зняти арешт з належного їй нерухомого майна, а саме з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати заборону на її відчуження, накладену на підставі постанови про арешт майна боржника від 30.08.2005 серії АА781269, яка винесена державним виконавцем Індустріального відділу Державної виконавчої служби Щербиною Т.М. у межах виконавчого провадження, що зареєстрована 08.09.2005 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 2367097.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позову та доданих до неї документів була отримана відповідачем - Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 09 жовтня 2025 року.

В установлений строк відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою від 24 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 19 січня 2026 року сторони не з`явилися.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала.

Відповідач - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи був повідомлений належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, з огляду на наведене, а також не подання відповідачем відзиву на позов, справу розглянуто у відсутність представника відповідача на підставі наявних даних та доказів.

Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України).

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 23 липня 2005 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу в реєстрі за № 3941, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 58,8 кв.м., що підтверджується копією названого договору та копією витягу з Державного реєстру правочинів.

Право власності ОСОБА_1 на вищевказану квартиру 22.08.2005 року було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (реєстраційний номер 11473998).

Крім того, 18.04.2018 року право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 25805053).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна 08.09.2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 2367097 реєстратором - Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження - реєстраційний номер 2367097, а саме арешт нерухомого майна, накладений постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Щербини Т.М. АА 781269 від 30.08.2005 на об`єкт обтяження - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власник « ОСОБА_3 (РНОКПП відсутній)».

Листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.07.2025 за № 61708 з приводу арешту, накладеного на підставі постанови АА №781269 від 30.08.2005 року, повідомлено про неможливо ідентифікувати арешт на майно боржника ні за даними боржника, ні за об`єктом нерухомого майна.

Також повідомлено, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки, а також роз`яснено, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

При цьому відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні як відкриті, так і завершені виконавчі провадження, боржником за яким є попередній власник квартири - ОСОБА_2 або ОСОБА_3 (дата, місяць, рік народження або РНОКПП відсутній), що був зазначений власником арештованого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У Єдиному реєстрі боржників особи з такими особистими даними також не значаться.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить зняти арешт з належного їй нерухомого майна, а саме з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати заборону на відчуження, посилаючись на те, що накладеним арештом та забороною відчуження об`єкта нерухомого майна порушуються її права як власника цього майна.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд керується тим, що згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналогічні положення містяться й у статтях 317 та 321 ЦК України.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд ураховує, що позивач з 23.07.2005 року є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності позивача на це майно було зареєстровано в установленому порядку.

В даному випадку арешт був накладений на нерухоме майно 30.08.2005 року та заборона відчуження зареєстрована 08.09.2005 року, тобто після набуття позивачем права власності на вищевказану квартиру.

Суд ураховує, що згідно з листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження будь-які виконавчі провадження (як відкриті, так і завершені), в межах яких міг накладатися арешт на квартиру позивача, відсутні.

Тобто ідентифікувати конкретне виконавче провадження, в якому було накладено арешт на квартиру позивача, в тому числі його сторін, на час розгляду справи неможливо.

Отже, з огляду на те, що позивач не є стороною виконавчого провадження, виконавче провадження, в межах якого накладено арешт, не виявлено, але виконавцем з 2005 року не було вжито заходів щодо скасування арешту та заборони на відчуження майна позивача, чим порушуються її права як власника, суд вважає, що позивач обґрунтовано звернулася з позовом про звільнення майна з-під арешту та скасування заборони на його відчуження.

На переконання суду, зняттям арешту з майна позивачки не будуть порушені чиї-небудь права та законні інтереси, оскільки арешт був накладений понад двадцяти років тому, на цей час виконавче провадження, в межах якого виконавцем виносилася постанова про арешт майна, не здійснюється та взагалі не встановлено, що підтверджується листом відділу державної виконавчої служби та відомостями автоматизованої системи виконавчих проваджень, тож задоволення позову не вплине на правовідносин третіх осіб, а спрямоване лише на відновлення прав позивача як власника майна.

Враховуючи вищенаведене, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, знявши арешт з нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 08.09.2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Щербини Т.М. АА 781269 від 30.08.2005 (реєстраційний номер обтяження 2367097), скасувавши заборону на його відчуження.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 11) про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 08.09.2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Щербини Т.М. АА 781269 від 30.08.2005 (реєстраційний номер обтяження 2367097), та скасувати заборону на його відчуження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 26 січня 2026 року.

Суддя Наталія Марченко