04.02.2026 Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/4075/25
Провадження № 2-з/644/10/26
У Х В А Л А

04 лютого 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В. розглянув заяву представника ОСОБА_1 адвоката Плугатирьова Віталія Вікторовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У позові ОСОБА_1 просить: виключити відомості про нього як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.02.2020 року за № 362; припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року по справі № 644/5913/20.

У повторно поданій 03.02.2026 року заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 адвокат Плугатирьов В.В. просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року по справі № 644/5913/20 аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі частини з усіх видів заробітку до набрання законної сили рішенням у справі № 644/4075/25.

В обґрунтування заяви адвокат Плугатирьов В.В. посилається на те, що на даний час за заявою відповідачки відкрито виконавче провадження № 77556836, в рамках якого стягуються кошти з позивача на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року по справі № 644/5913/20 на дитину, відносно якої позивач оспорює батьківство. ОСОБА_1 має на утриманні непрацездатну матір, яка є особою з інвалідністю 2-ї групи та малолітню дитину ОСОБА_5 2021 року народження. Утримання з нього аліментів на дитину, біологічним батьком якої він не є, ставить його родину у скрутне матеріальне становище, а відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від участі у проведенні генетичної експертизи, чим підтверджує той факт, що його позов є обґрунтованим.

Ознайомившись зі змістом клопотання, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 12.08.2021 у справі № 908/309/21, від 04.11.2021 у справі № 907/416/21, від 24.06.2021 у справі № 310/9167/20, від 12.01.2023 у справі № 334/9179/21.

Суд доходить висновку, що задоволення заяви про забезпечення позову, призведе до зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є недопустимим.

Отже, обраний представником позивача спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства, внаслідок чого заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Вказана вище правова позиція цілком узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2020 року в справі № 524/188/18, провадження № 61-38051св18.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Залишити без задоволення заяву представника ОСОБА_1 адвоката Плугатирьова Віталія Вікторовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга поданапротягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Шевченко