Справа № 604/1166/25
Провадження № 2/604/56/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат Драус О.О., яка здійснює представництво інтересів позивачів на підставі ордера про надання правничої допомоги №1119071 від 14 жовтня 2025 року, звернулася до суду з позовом до Підволочиської ТГ в особі Підволочиської селищної ради з дотриманням вимог про підсудність, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1/2 частці за кожним з позивачів.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивачі та адвокат Драус О.О. не прибули, однак їх представник подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача Підволочиської територіальної громади Тернопільської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою просять справу розглянути без їх участі, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти.

ОСОБА_5 19 травня 1979 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Галущинці Підволочиського району Тернопільської області, що вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 липня 1958 року. Актовий запис №6. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Галущинці Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21 липня 1966 року. Актовий запис №15. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 07 липня 2015 року склав заповіт, який зареєстровано в реєтрі за №28 та посвідчено секретарем Галущинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. У вказаному заповіті ОСОБА_3 на випадок його смерті зробив заповітне розпорядження, згідно із яким житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований даний будинок, заповів в рівних долях ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 10 липня 2024 року Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №167.

ОСОБА_4 07 липня 2015 року склала заповіт, який зареєстровано в реєтрі за №29 та посвідчено секретарем Галущинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. У вказаному заповіті ОСОБА_4 на випадок її смерті зробила заповітне розпорядження, згідно із яким житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований даний будинок, заповіла в рівних долях ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 23 грудня 2024 року Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №320.

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заведено спадкові справи №275/2024 та №38/2025 відповідно.

06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори Осадчук В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа спадкодавця на спадкове майно, про що видано відповідну постанову №1420/02-31.

06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори Осадчук В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа спадкодавця на спадкове майно, про що видано відповідну постанову №1421/02-31.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності від 28 лютого 1992 року, виданого виконкомом Галущинської ради народних депутатів, житловий будинок по АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Як вбачається із архівної довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області №1034 від 08 листопада 2024 року, по документах архівного фонду «Галущинська сільська рада» у погосподарських книгах села Галущинці станом на 1991 рік значить домогосподарство ОСОБА_3 - голова господарства, разом із ним проживала: ОСОБА_4 - дружина.

Із довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна №342 від 10.10.2025 р. та Інформації №468, виданої БТІ Підволочиського району 20.11.2024 року, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Свідоцтво про право власності на жилий будинок видане 28 лютого 1992 року.

20 листопада 2024 року БТІ Підволочиського району виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням технічних характеристик будинку, зокрема, загальна площа - 89,9 м.кв, житлова площа - 53,6 м.кв.

Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, серед якого житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 . За життя вони склали заповіти, відповідно до яких житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами заповіли в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто позивачам. При цьому, вказаний житловий будинок належав колгоспному двору, членами якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відтак, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право по 1/2 частці в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на належне спадкодавцю майно, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їх права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких 1/4 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , та 1/4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з яких 1/4 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , та 1/4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 9, 10, 77, 79, 80, 89, 223, 211, 247, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 392, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 53,6кв.м., з яких 1/4 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 53,6кв.м., з яких 1/4 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивачі: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ,

ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_7 ;

Відповідач: Підволочиська територіальна громада в особі Підволочиської селищної ради, юридична адреса: вул. Шептицького А, 4, сел. Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область, Код .

Повне судове рішення складено 16 січня 2026 року.

Суддя Сидорак Г.Б.