УХВАЛА

05 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 382/463/24

провадження № 61-1389ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коваль Лариси Миколаївни на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, треті особи: Яготинська міська рада Бориспільського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, усунення від отримання одноразової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, треті особи: Яготинська міська рада Бориспільського району Київської області (далі - Яготинська міська рада), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просив суд:

- встановити факт спільного проживання ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- визнати ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із загибеллю (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби;

- усунути ОСОБА_2 від отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із загибеллю (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, треті особи: Яготинська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення фактів, що мають юридичні значення, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, усунення від отримання одноразової грошової допомоги задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та братом

ОСОБА_3 , та визнано ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_3

В іншій частині в позові відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 422,40 грн судового збору.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката

Литвиненко О. Л. про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2025 року

в частині задоволених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат та додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 серпня 2025 року скасовано.

Ухвалено у цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та братом ОСОБА_3 , а також визнання ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого Захисника України ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 7 000,00 грн.

28 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль Л. М. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року (надійшла до суду 03 лютого 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення, залишити рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року зазначено, що повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2025 року, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 21 січня 2026 року (середа).

Представник заявник звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою 28 січня 2026 року, тобто з пропуском строку подачі касаційної скарги.

До касаційної скарги долучено клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що представником заявника 23 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» було подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року.

Вказує, що лише 28 січня 2026 року нею було виявлено, що подана 23 січня

2026 року касаційна скарга отримана Верховним Судом з «помилкою прийому»

На підтвердження клопотання представником заявника надано роздруківку скрншоту сторінки із підсистеми «Електронний суд».

Дослідивши надане клопотання Верховний Суд прийшов до висновку, що

у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі

у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити,

а касаційну скаргу залишити без руху з огляду на те, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У вказаному клопотання представник заявника зазначає, що касаційна скарга нею була направлена 23 січня 2026 року, однак тридцятиденний строк на оскарження постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року сплив 21 січня

2026 року.

Представником заявника не надано жодного доказу на підтвердження дати отримання копії постанови суду апеляційної інстанції від 18 грудня 2025 року.

Також, Верховний Суд не бере до уваги надану представником заявника роздруківку, оскільки з неї неможливо встановити коли саме була направлена касаційна скарга та чи була така скарги отримана (не отримана) Верховним Судом.

Оскільки, представником заявником не надано доказів дати отримання постанови, то касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для вказання поважних причин та подання відповідних доказів.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2024 році та заявляв 4 позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 992,40 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 12 405,00 грн).

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211,20 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

З тексту касаційної скарги вбачається, що заявником оскаржується постанова суду апеляційної інстанції у повному обсязі, а саме в частині 4 позовних вимог немайнового характеру.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги

у розмірі 7 751,68 грн ((1 211,20*4)*200%)*0,8=7 751,68).

У випадку, якщо представником заявника оскаржується лише в частині двох позовних вимог (встановлення факту спільного проживання та про визнання членом сім`ї загиблого), необхідно надати уточнену касаційну скаргу.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи

в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів

в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення ОСОБА_2 копій цієї касаційної скарги представник заявника не надала.

Верховний Суд не бере до уваги надану квитанцію № 5779678 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету Литвиненко О. Л. , оскільки

у суду відсутні докази, що адвокат Литвиненко О. Л. має право представляти інтереси ОСОБА_2 у Верховному Суді.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Коваль Лариси Миколаївни про поновлення строку подачі касаційної скарги відмовити.

Касаційну представника ОСОБА_1 - адвоката Коваль Лариси Миколаївни на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня

2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня

2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць