Справа № 444/4927/25
Провадження № 2/444/572/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього робітничого типу двору в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 57,4 м2, житлова площа 48,2 м2, допоміжна площа 9,2 м2, з господарськими будівлями та спорудами.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла після його смерті спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як була зареєстрована, проживала разом із своїм батьком, вела з ним спільне господарство, займалася його похованням, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті.

Cтверджує, що вона єдиний спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадшину.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 як голові колишнього робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому вважає, що її право на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за нею, ОСОБА_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 04 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 13 січня 2026 року о 13 год. 15 хв.

Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи № 641/2011, яка 27 жовтня 2011 року зареєстрована після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак з Жовківської ДНК на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що заперечень проти позовних вимог немає.

Крім того з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 641/2011, яка 27 жовтня 2011 року зареєстрована після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Кам`яна Гора, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № НОМЕР_1 , який виданий 15 березня 2019 року органом 4628.

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4, який виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 27 жовтня 2011 року, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 04 лютого 1993 року у Замківській сільській раді Жовківського району, про що 04 лютого 1993 року було складено актовий запис № 1, однак даний шлюб був розірваний на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 липня 2007 року у справі № 2-422, актовий запис про розірвання шлюбу № 106, складений 21 серпня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області.

Тобто дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 було ОСОБА_5 .

Розірвання зазначеного вище шлюбу підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 21 серпня 2007 року.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане Замківською сільською радою Львівської області 13 січня 1971 року, вбачається, що батьком позивача є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_7 .

З виписки вихідний № 570 з погосподарської книги № 14 по с. Кам`яна Гора Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 30 червня 1990 року, яка видана 13 травня 2025 року Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що будинок АДРЕСА_1 , 1970 року побудови, особовий рахунок № НОМЕР_4 , загальною площею 57,4 м2, житловою площею 48,2 м2 станом на 30 червня 1990 року належав до робітничого типу двору, головою двору був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Викладеним у виписці вихідний № 571 з погосподарської книги № 14 по с. Кам`яна Гора Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 15 квітня 1991 року, яка видана 13 травня 2025 року Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що будинок АДРЕСА_1 , 1970 року побудови, особовий рахунок № НОМЕР_4 , загальною площею 57,4 м2, житловою площею 48,2 м2 станом на 15 квітня 1991 року належав до робітничого типу двору,головою двору був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 58 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01 грудня 1999 року було зроблено запис за № 11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане 01 грудня 1999 року виконавчим комітетом Кам`яногірської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16 січня 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від від 18 липня 1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року.

Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

З довідки № 569, яка 13 травня 2025 року видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради не посвідчувався.

Не посвідчувався заповіт від імені батька, ОСОБА_2 , й нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).

Так як заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Так як ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , а тому враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 .

З довідки № 566, яка 13 травня 2025 року видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається,, що громадянин ОСОБА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований і проживав в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Викладеним у довідці № 567, яка 13 травня 2025 року видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка померлого ОСОБА_2 , була зареєстрована та проживала разом із ним в будинку АДРЕСА_1 до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

Згідно ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, ОСОБА_1 не відмовилася від прийняття спадщини, навпаки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована, проживала разом із своїм батьком, вела з ним спільне господарство, займалася його похованням.

Внаслідок звернення позивача у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 було зареєстровано спадкову справу № 641/2011, номер у Спадковому реєстрі 51902731, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28498970 від 27 жовтня 2011 року.

Державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 27 жовтня 2011 року ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом на бланку серії ВРН № 817412, яке зареєстроване в реєстрі за № 3097, спадщина, на яке видане це свідоцтво, складається з права на земельну частку площею 0,34 га, що перебуває у власності КСП «Незалежність», Жовківського району, Львівської області і належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Жовківською райдержадміністрацією 10 червня 2011 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 21 липня 2011 року за № 6061, а також майнового паю в сумі 1240 гривень, який знаходиться у власності сільськогосподарського підприємства ПП агрофірма «Кам`яна Гора», Жовківського району Львівської області і належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданого Кам`яногірською сільською радою Жовківського району Львівської області 06 липня 2011 року серії ЛВ № 095052.

Також державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на бланку серії НСХ № 457184, яке зареєстроване в реєстрі за № 568, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належала померлому на підставі рішення Кам`яногірської сільської ради, Жовківського району, Львівської області від 20 серпня 1995 року за № 2, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11 лютого 2025 року за № 58509559, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, кадастровий номер землі :01:008:0019; на бланку серії НСХ № 457185, яке зареєстроване в реєстрі за № 569, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0900 га, що розташована в селі Кам`яна Гора, Львівського району Львівської області, наданої для ведення особистого селянського господарства та належала померлому на підставі рішення Кам`яногірської сільської ради Жовківського району Львівської області від 20 серпня 1995 року за № 2, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11 лютого 2025 року за № 58509215, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, кадастровий номер землі :01:008:0020.

Видача нотаріусом позивачу даних свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 підтверджує факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Суд враховує, що ОСОБА_1 є власником зазначених вище земельних ділянок, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав № 422317437, № 422319070, які сформовано 11 квітня 2025 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О. Я.

Однак постановою № 400/01-16 від 11 квітня 2025 року Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , через те, що не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, тобто з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на житловий будинок, колишній робітничий двір за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі по селі Кам`яна Гора Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № 1521 яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 01 квітня 2025 року, вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в КП ЛОР «Шептицьке МБТІ» реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилась.

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Кам`яна Гора належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Тобто суд враховує, що правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З довідки № 568, яка 13 травня 2025 року видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що відомості про арешт, заборону та заставу на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в сільській раді відсутні.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ідентифікатора об`єкта будівництва, виготовлених комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що рік побудови будинку АДРЕСА_1 1970, загальна площа будинку 57,4 м2, житлова площа 48,2 м2, допоміжні приміщення та їх площа: коридор 9,2 м2, загальна площа допоміжних приміщень 9,2 м2.

При будинку є літня кухня, сарай, гараж, та споруди: хвіртка, ворота, огорожа, колодязь.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла після його смерті спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як була зареєстрована, проживала разом із своїм батьком, вела з ним спільне господарство, займалася його похованням, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті.

Вона єдиний спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадшину.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 як голові колишнього робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 57,4 м. (житлова площа 48,2 м2, допоміжна площа 9,2 м2) з господарськими будівлями та спорудами.

Копію рішення направити учасникам справи- для відома.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2026 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.