Справа № 932/233/25
Провадження № 2/932/129/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Потоцької С.С.,

за участю секретаря судового засідання-Карапиш А.М.,

представника позивача - Приставки В.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Приставка В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти.

В обґрунтування позову зазначає, що 09.03.2022 її син ОСОБА_3 , 1983 року народження, солдат військової частини НОМЕР_1 зник безвісті. Дізнавшись про зникнення ОСОБА_3 його колишня дружина ОСОБА_1 подала документи до військової частини для отримання на двох спільних дітей виплати відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». ОСОБА_1 у добровільному порядку сплачувала частину грошових коштів позивачці для того, щоб остання не звернулась до військової частини за виплатами. 20.09.2023 відповідач, умовивши ОСОБА_2 перерозподілити виплати від військової частини на чотирьох, тобто на її трьох доньок та позивачку у рівних частинах, нотаріально посвідчила заяву, в якій брала на себе зобов`язання кожного місяця перераховувати грошові кошти. Позивачку такий розподіл влаштував. Проте з серпня 2024 року та по теперішній час ОСОБА_1 перестала виплачувати грошові кошти позивачу, привласнюючи їх собі та використовуючи їх у власних цілях. Станом на час звернення з позовом відповідач безпідставно набула грошові кошти на загальну суму 150 663 грн 90 коп. Відповідач припинила перерахування коштів, аргументуючи це тим, що її діти відкрили кафе і навчаються, також за ці кошти остання поховала свою бабусю. На вимогу позивача повернути грошові кошти відповідач відповіла, що колись поверне ці кошти, оскільки вона вже їх витратила. Також, позивач вказує, що відповідач отримує виплати від військової частини регулярно та вчасно, заборгованості по виплатам наразі немає. У зв`язку із зазначеним, позивач звернулась до суду із вище зазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача на свою користь 150 663 грн 90 коп., а також суму витрат пов`язаних з наданням правової допомоги у сумі 20 000 грн.

Ухвалою від 25.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Позивач усунув недоліки позову у встановлений судом строк, ухвалою від 25.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку загального позовного провадження.

07.04.2025 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути безпідставно набуті кошти у розмірі 210 924 грн за 7 (сім) місяців. Сума щомісячного нарахування становить 30 132 грн, з яких 5 507 грн - частина посадового окладу та 24 625 грн - частина додаткової грошової винагороди. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 20 000 грн, а також суму сплаченого судового збору.

Протокольною ухвалою від 29.07.2025 заява про збільшення позовних вимог прийнята до розгляду.

Відповідач позов не визнала, відзив не подала, вказала, що є матір`ю трьох дітей, батьком яких є ОСОБА_3 . Тому має право на всі кошти.

Протокольною ухвалою від 31.10.2025 закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначений на 16.01.2025.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Приставка В.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечувала у задоволені позовних вимог та просила відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 26.01.2026.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін у справі суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.11.2023 № 12469 повідомлено, що 09.03.2022 ОСОБА_3 , 1983 року народження, старший солдат військової частини НОМЕР_1 після бойового зіткнення з противником неподалік населеного пункту Борівське, Луганської області отримав поранення та евакуйований у шпиталь м. Лисичанськ після чого безвісті зник. Рахується зниклим безвісті за особливих обставин, що підтверджується (а.с. 11).

У заяві ОСОБА_1 від 20.09.2023 вказано, що ОСОБА_1 , мати трьох дітей, безвісті зниклого під час участі в бойових діях ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає згоду на отримання грошового забезпечення його матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була на його повному утриманні. Зазначені кошти зобов`язуюсь щомісячно перераховувати на розрахунковий рахунок або надавати в готівковій формі ОСОБА_2 , оскільки ці кошти були її постійним і основним джерелом засобів до існування (а.с.7). Заява посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А. та зареєстрована в реєстрі за № 1341.

За поясненнями представника позивача ОСОБА_1 щомісячно на підставі постанови КМУ № 168 отримували виплати у розмірі 120 528 грн, що складається з посадового окладу 100000 грн та додаткової винагороди 20528 грн). З серпня 2024 року відповідач припинила перераховувати частину цих коштів матері безвісті зниклого солдата ОСОБА_3 . Така домовленість між позивачкою і відповідачкою виникла у зв`язку з тим, що вказані грошові кошти військова частина перераховує лише на один рахунок. З лютого 2025 року відбулися зміни у законодавстві, і зараз позивачка вже може самостійно отримувати виплати за безвісті зниклого сина. Тому просить стягнути за період з серпня 2024 року по лютий 2025 року (включно) у сумі 210 924 грн (30132 грн щомісячно), що є частиною всіх виплат.

У судовому засіданні досліджений запис телефонної розмови між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , в якій відповідач обіцяє повернути грошові кошти.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що отримує щомісячно 120 528 грн грошової допомоги за безвісті зниклого ОСОБА_4 . Так, дійсно вони домовилися з позивачкою, що вона буде перераховувати позивачці грошові кошті, які отримує щомісячно від військової частини за безвісті знивістклого ОСОБА_3 . Деякий час це вона і робила. Потім вирішила це не робити, адже за життя ОСОБА_3 не сплачував аліменти на дітей, тому вона має право на ці кошти як компенсацію за неотримані аліменти. Відмовилися виплачувати частину виплат позивачці.

Суд зазначає, що період стягнення з серпня 2024 року по лютий 2025 року, розмір грошових коштів (30 132 грн щомісячно), підстави виплати не оспорюються сторонами.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за вівістйськовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (далі-Порядок № 884) та розділом XXX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, визначено чіткий перелік членів сімей зазначених військовослужбовців, яким здійснюється виплата грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (п. 7 Порядку № 884).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, незалежно від того, чи було це результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України і змісту цього інституту цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.06.2018 у справі N 212/3593/16-ц (провадження 61-60св17), від 20.03.2019 у справі N 634/727/16-ц (провадження N 61-21749св18).

Проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що відповідач, отримавши грошове забезпечення зниклого безвісті ОСОБА_3 , як батька трьох дітей, та не здійснивши перерахування частини грошового забезпечення на адресу позивача-матері безвісті зниклого ОСОБА_3 , безпідставно збагатилася за рахунок позивача, адже виплата грошового забезпечення здійснюється у рівних частках між членами сімей військовослужбовців, які зникли без вісті.

Добросовісність - це стандарт поведінки, що означає чесність, відкритість та повагу до прав й інтересів іншої сторони, сумлінне виконання обов`язків та недопустимість зловживання правами.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17(провадження № 14-144цс18).

Відтак суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 210 924 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача також слід стягнуті судові витрати у виді судового збору у розмірі 1687, 39 грн.

Керуючись ст. ст. 9,12,19,81, 82, 141, 263-265, 274,279 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у розмірі 210 924 (двісті десять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_3 ) ) судовий збір у сумі 1687 грн 39 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1

Представник позивача: ОСОБА_5 , РНКОПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя С.С.Потоцька