Справа №705/4961/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 січня 2026 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» 18 040 грн 97 коп. заборгованості, до складу якої входить: 11 722 грн 66 коп. - заборгованості по оплаті послуг з поводження з побутовим відходами, 1 375 грн 94 коп. 3% річних, 4 942 грн 37 коп. - інфляційних втрат; сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн 00 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що з 30.12.2015 ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» є надавачем послуг з вивезення побутових відходів в м. Умань, в тому числі за адресою проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , на яку оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 . Послугами вона фактично почала користуватися з 01.10.2014. Рішенням виконкому Уманської міської ради «Про визначення юридичної особи, яка буде здійснювати збирання та перевезення побутових відходів на території міста Умань» №6.24-3/7 від 25 грудня 2015 року, визначено виконавця послуг з вивезення побутових відходів Товариство з обмеженою відповідальністю «EKOKЛIIHEP». Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з поводження з відходами для споживачів послуг ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» № 484 від 13 грудня 2018 року тариф на послуги з поводження з відходами для населення складає 181,94 грн/м3. Відповідно до норм надання послуг з вивезення побутових відходів, що затверджені рішенням Уманської міської ради від 08 квітня 2014 року № 5.3-52/6 «Про затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів в м. Умань», місячна вартість надання послуг для однієї особи складала: багатоповерхівки - 181,94 грн/м3 х 1,55 (норма на одну особу в рік) : 12 місяців = 23,50 грн/міс з ПДВ. Відповідно до норм надання послуг з вивезення побутових відходів, що затверджені рішенням Уманської міської ради від 21 грудня 2018 року № 3.14-57/7 «Про затвердження Норм надання послуг з вивезення побутових відходів в м. Умань на 2018-2022 роки», з 07 липня 2022 року місячна вартість надання послуг для однієї особи складала: багатоповерхівки 181,94 грн/м3 х 2,531 (норма на одну особу в рік) : 12 місяців = 38,37 грн/міс з ПДВ. Відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 13 грудня 2018 року № 484» від 27 червня 2022 року № 227 тариф на послуги з поводження з відходами для населення складає 181,94 грн/м3. Відповідно до норм надання послуг з вивезення побутових відходів, що затверджені рішенням Уманської міської ради від 23 грудня 2022 року № 17-45/8 «Про затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів для Уманської міської територіальної громади на 2023-2027 роки», з 01 січня 2023 року місячна вартість надання послуг для однієї особи складає: багатоповерхівки 181,94 грн/м3 х 2,54 (норма на одну особу в рік): 12 місяців = 38,51 грн/міс з ПДВ. Відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з поводження з твердими побутовими відходами для споживачів ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» в межах Уманської міської територіальної громади» з 08 серпня 2024 року № 326 місячна вартість надання послуг для однієї особи складає: багатоповерхівки 192,88 грн/м3 х 2,54 (норма на одну особу в рік): 12 місяців = 40,82 грн/міс. з ПДВ.

Відповідач проживає в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Надання послуги з вивезення побутових відходів здійснюється спеціальними автотранспортними засобами за контейнерною схемою. Кількість осіб зареєстрованих за адресою відповідача складає 4 особи. Відповідач жодного разу не зверталася до позивача з приводу неякісного надання послуг з вивезення побутових відходів, надання їх не в повному обсязі або не надання взагалі, що мало б бути оформлено відповідно до постанови КМУ від 27.12.2017 № 1145 «Про затвердження Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг». В порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, відповідач здійснювала лише часткову оплату за надані позивачем послуги, а з квітня 2019 року взагалі не сплачувала за вивіз сміття, у зв?язку з чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість за період з 01.10.2014 по 30.06.2025 у розмірі 11 722 грн 66коп, яку позивач просить стягнути. Також, у зв?язку із простроченням виконання зобов?язань, позивач просить стягнути 1 375 грн 94коп 3% річних та 4 942 грн 37 коп./ інфляційних втрат, які позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив провести судові засідання та розглянути справу за наявними матеріалами у справі без участі представника позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подала.

За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що до житлово-комунальних послуг, зокрема, належить послуга з поводження з побутовими відходами.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Надання суб`єктами господарювання у сфері управління відходами незалежно від форми власності послуги з управління побутовими відходами у містах, селищах і селах, визначається Правилами надання послуги з управління побутовими відходами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2023 року № 835.

Правилами надання послуг передбачено, що виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням виконкому Уманської міської ради «Про визначення юридичної особи, яка буде здійснювати збирання та перевезення побутових відходів на території міста Умань» № 6.24-3/7 від 25 грудня 2015 року визначено виконавця послуг з вивезення побутових відходів Товариство з обмеженою відповідальністю «EKOKЛIIHEP».

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IVорганізацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначена норма закону зобов`язує споживачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц.

Пунктом 27 Правил надання послуги з управління побутовими відходами визначено, що обсяг надання послуги з управління побутовими відходами розраховується на підставі норм споживання послуги з управління побутовими відходами, затверджених органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з вивезення побутових відходів, які надає позивач на даній території м. Умань, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , на яку оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 . Послугами фактично вона почала користуватися з 01.10.2014. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не користується послугами ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» щодо вивезення побутових відходів.

Нарахування позивачем проводилися на підставі рішень виконавчого комітету Уманського міської ради № 484 від 13 грудня 2018 року, № 3.14-57/7 від 21 грудня 2018 року, № 227 від 27 червня 2022 року, № 17-45/8 від 23 грудня 2022 року та № 326 від 08 серпня 2024 року, якими встановлено місячну вартість надання послуг для однієї особи.

Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, факти невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг відсутні.

Зі змісту наданого позивачем Розрахунку заборгованості за надані послуги за адресою: АДРЕСА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість за отримані послуги у розмірі 11 722 грн 66 коп.

Крім того, із зазначеного розрахунку вбачається, що у зв?язку із неналежним виконанням позивачем своїх зобов?язань по оплаті отриманих послуг позивачем також нараховано 3% річних 1 375 грн 94 коп. та інфляційні втрати 4 942 грн 37 коп.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу Україниза договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже споживач послуг несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів із нарахованої за період існування суми боргу із жовтня 2014 року по червень 2025 року включно, зазначена сума становить 4 942,40 грн. Відповідно до розрахунку суми 3% річних із нарахованої за цей період суми боргу із жовтня 2014 року по червень 2025 року включно, зазначена сума становить 1 375,94 грн.

Згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

Оскільки факт порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги доведений позивачем, і правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206 в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Оплата комунальних послуг відбувається за умовами відповідних договорів про надання таких послуг за виключенням вищезазначеного.

Тобто, нарахування пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги у період з лютого 2022 року є порушенням законодавства, що підлягає застосуванню в умовах воєнного стану.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285).»

Таким чином, основні зміни полягають у тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх у неповному обсязі стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Умань не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року № 309.

Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3 % річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Умань, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.

За таких обставин нараховані позивачем на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних в межах заявлених вимог за період з 24 лютого 2022 року по 30 грудня 2023 року не підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, загальний розмір боргу за інфляційними втратами (з урахуванням дефляції у цьому періоді) становить 3 090,92 грн та 3% річних 976,00 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним, що між сторонами у справі фактично виникли правовідносини щодо надання послуг позивачем з вивезення побутових відходів, відповідач є споживачем послуг та фактично отримує вказані послуги, але всупереч вимогам чинного законодавства від виконання зобов`язань з оплати наданих комунальних послуг у повному обсязі ухиляється, що є порушенням грошового зобов`язання та сприяє накопиченню боргу, а тому порушує права та законні інтереси позивача. З відмовою від отримання послуг до позивача відповідач не зверталася.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, з урахуванням розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за виключенням періоду з 24.02.2022 по 29.12.2023.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником позивача зазначено, що витрати на правничу допомогу адвоката становлять у розмірі 7000 грн 00 коп., та в якості підтвердження до суду було надано: Договір про надання правової допомоги № 09/09/24-Е від 30.10.2024; Додаткову угоду № 10/09/24-Е до вказаного договору; Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 09/09/24-Е від 30.10.2024 на суму 7 000 грн, а також Платіжну інструкцію на перерахунок коштів від 30.10.2024 на суму 3 000 грн.

Вказаний договір з додатками стосується надання правничої допомоги не конкретно у даній справі, де боржником є ОСОБА_2 , а і у інших справах по інших боржниках, по яких адвокат надавав свої послуги позивачу ТОВ «ЕКОКЛІНЕР».

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Нормою ч. 6 ст. 137 ЦПК України регламентовано, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У матеріалах справи відповідне клопотання відповідача відсутнє.

Водночас, ураховуючи категорію справи, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Також, у порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору, у розмірі 2 120 грн 10 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 19, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» заборгованість у сумі 15 789 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн 58 коп., до складу якої входить: 11 722 грн 66 коп. заборгованість по оплаті послуг з поводження з побутовим відходами, 976 грн 00 коп. 3% річних, 3 090 грн 92 коп. - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» сплачений судовий збір у розмірі 2 120 грн 10 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР»; 20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Шевченка, 12, .

Відповідач: ОСОБА_1 ; останнє відоме місце перебування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.І.Єщенко