КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/1728/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі позивача ОСОБА_1 та в її інтересах адвоката Маринушкіна А. Г.

представника відповідача - адвоката Доценко О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюадвоката Доценка Олександра Вікторовича, в інтересах ОСОБА_2 ,

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області

у складі судді Скрипник О. Г.

від 27 червня 2025 року

про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову

у цивільній справі № 369/138/25 Києво-Святошинського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2025 року заяву адвоката Доценка О. В., в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Доценко О. В., в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати. Задовольнити клопотання адвоката Доценка О. В., в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову, що застосовані ухвалою суду від 13.01.2025 у даній справі.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки доводам клопотання про скасування заходів забезпечення позову, обмежившись формальним посиланням на тимчасовий характер таких заходів. Звертає увагу на те, що ціна позову становить 58 800 доларів США, тоді як вартість арештованого майна (20 земельних ділянок, на яких вже збудовані та введені в експлуатацію житлові будинки) становить понад 829 920 доларів США (еквівалент понад 34,5 млн грн), що більш ніж у 20 разів перевищує розмір позовних вимог. Сторона відповідача наголошує на явній неспівмірності вжитих заходів заявленим вимогам, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 150 ЦПК України. Стверджує, що для забезпечення позову достатньо було б накласти арешт на один об`єкт нерухомості, а блокування 20 об`єктів паралізує господарську діяльність та порушує права третіх осіб - інвесторів та власників будинків, розташованих на цих ділянках. Також апелянт вказує на відсутність реального спору, оскільки позивачем пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємця, встановлений ст. 1281 ЦК України, та на відсутність ризиків невиконання рішення суду, враховуючи наявність у відповідача значних активів. Окремо звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував зустрічне забезпечення, незважаючи на очевидні ризики завдання збитків відповідачу.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Маринушкін А. Г., в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною. Позивач наголошує, що незалежно від причин неукладення основного договору, сплачені кошти є авансом і підлягають поверненню. Зазначає, що відповідач прийняв спадщину, а отже, до нього перейшли боргові зобов`язання спадкодавця. Щодо співмірності заходів забезпечення, позивач вказує, що згідно з офіційними довідками про оціночну вартість, загальна вартість 20 земельних ділянок становить 2 253 727,71 грн, що співвідноситься з ціною позову (еквівалент 58 800 доларів США). Позивач вважає, що апелянт не надав належних доказів наявності грошових коштів на рахунках, достатніх для задоволення вимог, а посилання на ринкову вартість збудованих будинків не спростовує необхідності забезпечення позову саме за рахунок земельних ділянок. Також позивач стверджує, що відповідачем не доведено зміни обставин, які б слугували підставою для скасування заходів забезпечення позову відповідно до ст. 158 ЦПК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Доценко О. В., підтримав апеляційну скаргу із наведених у ній підстав і доводів.

Позивач ОСОБА_1 та в її інтересах адвокат Маринушкин А. Г., проти задоволення скарги заперечили з підставі та доводів наведених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника відповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та візиву, колегія суддів виходить з наступного.

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.01.2025 забезпечено позов та накладено арешт на земельні ділянки, які на праві власності належать ОСОБА_2 , з кадастровими номерами:

:01:022:0135; :01:022:0143; :01:022:0132; :01:022:0142;

:01:022:0133; :01:022:0141; :01:022:0134; :01:022:0139;

:01:022:0138; :01:022:0136; :01:022:0137; :01:022:5083;

:01:022:5084; :01:022:0108; :01:022:0098; :01:022:0100;

:01:022:5079; :01:022:5080; :01:022:5541; :01:022:5443.

26.06.2025 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника відповідача, адвоката Доценка О. В. надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду 13.01.2025, в якій він просив скасувати арешт на вказані вище земельні ділянки.

В обґрунтування заяви представник відповідача зазначав, що в заяві про забезпечення позову позивач зазначив вартість земельних ділянок 2 253 727, 71 грн, в той час, як реальна вартість цих земельних ділянок становить понад 829 920, 00 дол США або 34 549 026, 26 грн. Оскільки забезпечення позову відбулося із приховуванням мети звернення позивача до суду та заблоковано діяльність відповідача щодо продажу будинків, які розташовані на вказаних земельних ділянках, представник відповідача просив скасувати заходи забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що такі заходи мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Суд зазначив, що скасування заходів забезпечення можливе у випадку, коли потреба в забезпеченні відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування. Встановивши, що рішення у справі по суті не ухвалене і не набрало законної сили, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника відповідача, оскільки останнім не доведено існування нових обставин, які б свідчили про відпадання потреби у забезпеченні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на таке.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову (а також їх скасування) є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства.

Відповідно до статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Системний аналіз положень глави 10 Розділу I ЦПК України дає підстави для висновку, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Тому суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

Підставою для скасування заходів забезпечення позову судом, який їх вжив, є саме зміна обставин справи, внаслідок якої потреба у забезпеченні позову відпала або змінився обсяг такої потреби. До таких обставин можуть належати, зокрема: добровільне погашення боргу, укладення мирової угоди, відмова від позову, зміна предмета позову, або ж надання доказів того, що майновий стан відповідача змінився таким чином, що ризики невиконання рішення зникли.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди з підставами вжиття заходів забезпечення позову, зокрема щодо їх співмірності заявленим вимогам (ст. 150 ЦПК України). Апелянт стверджує, що вартість арештованого майна значно перевищує ціну позову, і тому арешт є надмірним.

Проте колегія суддів наголошує, що розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову (в порядку ст. 158 ЦПК України) не є переглядом або переоцінкою судом доказів та доводів, що досліджувалися при постановленні ухвали про забезпечення позову.

Питання законності вжиття заходів забезпечення позову, наявності обґрунтованого припущення щодо ризиків невиконання рішення та дотримання принципу співмірності під час постановлення ухвали про забезпечення позову перевіряються судом апеляційної інстанції виключно в порядку перегляду ухвали про забезпечення позову.

У цій справі заходи забезпечення були вжиті ухвалою суду від 13.01.2025. Обставини щодо наявності нерухомого майна, його кількості та ринкової вартості існували об`єктивно на момент постановлення вказаної ухвали. Відповідач, будучи незгодним із вказаною ухвалою та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права (в частині оцінки вартості майна та співмірності), мав право оскаржити її в апеляційному порядку у встановлені законом строки, навівши відповідні аргументи апеляційному суду.

Звернення до суду першої інстанції із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, яке ґрунтується на тих самих обставинах, що існували на момент їх вжиття, фактично є спробою підміни апеляційного оскарження ухвали про забезпечення позову процедурою її скасування судом першої інстанції. Стаття 158 ЦПК України не призначена для виправлення можливих судових помилок чи переоцінки доказів, які мали місце при вирішенні питання про забезпечення позову, а слугує процесуальним механізмом реагування на зміну обстановки у майбутньому.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з моменту вжиття заходів забезпечення позову обставини, які б свідчили про відпадання потреби у забезпеченні, не настали. Розгляд даної справи не закінчений, судове рішення по суті спору не ухвалено.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 705/4132/19 сформулював правовий висновок, згідно з яким допоки розгляд справи не завершений, а судове рішення по суті не прийнято, потреба у забезпеченні позову не відпала, а отже підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Оскільки спір не вирішено, заборгованість (якщо така буде встановлена судом) не погашено, а ризики утруднення виконання рішення суду, які стали підставою для вжиття заходів забезпечення, продовжують існувати, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для скасування арешту майна.

Надання відповідачем доказів вартості майна (довідок про оцінку, відомостей про введення в експлуатацію), які він міг надати раніше або використати як підставу для апеляційного оскарження ухвали від 13.01.2025, не є тією «зміною обставин» або «новою обставиною», з якою закон пов`язує обов`язок суду скасувати забезпечення в порядку ст. 158 ЦПК України.

Колегія суддів також зауважує, що відповідач не позбавлений права ініціювати питання зміни способу забезпечення позову або заміни одного заходу забезпечення іншим без скасування заходів забезпечення як таких. Проте клопотання про повне скасування заходів забезпечення позову за наведених в апеляційній скарзі обґрунтувань задоволенню не підлягає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Доценка Олександра Вікторовича, в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2026 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов