провадження № 22-ц/824/3515/2026
головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року у цивільній справі за заявою представника відповідача - адвоката Мостовенка Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду цивільної справи за позовом Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивач Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» звернулося до суду з позовомдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по сплаті членських внесків, інфляційні нарахування і три проценти річних від простроченої суми, а також понесені судові витрати.

12 грудня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про залишення без задоволення позову Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

25 грудня 2023 року (вх. № 65621) до суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Мостовенка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви у цивільній справі за заявою представника відповідача - адвоката Мостовенка Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду цивільної справи за позовом Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із указаною ухвалою адвокат Ткач А.І. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, помилково виходив з того, що представник відповідача на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та відповідні докази 25 грудня 2023 року, тобто у день реєстрації цієї заяви канцелярією суду, а не дату надсилання представником відповідача адвокатом - Мостовенком Ю.В. цієї заяви до суду засобами поштового зв`язку - 18 грудня 2023 року.

Вважає, що обставина подачі до Дніпровського районного суду м. Києва заяви про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу відбулася без пропущення строку для звернення.

4 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» - адвоката Решнюка А.В., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що судове рішення у даній справі дійсно ухвалено 12 грудня 2023 року, водночас заяву про ухвалення додаткового рішення представником було подано до суду - 25 грудня 2023 року (вх. № 65621). Суд вірно зазначив те, що стороною відповідача пропущено строк для звернення із вказаною заявою. Крім того, у заяві представник відповідача не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав поважність причин його пропуску. В матеріалах цивільної справи відсутні будь які належні та допустимі докази на підтвердження відправлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що представник відповідача та відповідач не приймали участь в судовому засіданні 18 вересня 2023 року, за клопотанням представника відповідача; 16 жовтня 2023 року, що підтверджується протоколом судового засідання, том 1 аркуш справи 122; а також 21 листопада 2023 року, що підтверджується протоколом судового засідання, том 1 аркуш справи 203.Судові засідання відбулися 31 жовтня 2023 року та 12 грудня 2023 року, а томуакт виконаних робіт між адвокатами та відповідачем не відповідає дійсності по датам та слуханням судових засідань та підготовки документів до судових засідань.

Також просить відмовити стороні відповідача у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у апеляційному суді, оскільки Гіденко О.В. не звертався до суду з апеляційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року, представником відповідача подана апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року.

У судовому засіданні представники позивача Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» - Гіденко О.В. та Решняк А.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гончаренко А.І. просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом встановлено, що у липні 2023 року позивач Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по сплаті членських внесків, інфляційні нарахування і три проценти річних від простроченої суми, а також понесені судові витрати.

12 грудня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про залишення без задоволення позову Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Як зазначив суд першої інстанції, що саме 25 грудня 2023 року (вх. № 65621) до суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Мостовенка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви у цивільній справі за заявою представника відповідача - адвоката Мостовенка Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду цивільної справи за позовом Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Мостовенка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що стороною відповідача пропущено строк для звернення із вказаною заявою, оскільки судове рішенняу справі ухвалено 12 грудня 2023 року, водночас заяву про ухвалення додаткового рішення представником було подано до суду - 25 грудня 2023 року (вх. № 65621).

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

У справі, яка переглядається, вбачається, що 18 вересня 2023 року представником відповідача шляхом направлення на офіційну електронну пошту Дніпровського районного суду м. Києва був поданий попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу, який зареєстрований у вхідній кореспонденції суду за № ЕП-11495 від 18 вересня 2023 року.

Матеріали справи також містять докази направлення попереднього орієнтовного розрахунку позивачеві (а.с. 121, Т.1).

31 жовтня 2023 року на судовому засіданні у справі представник відповідача усно заявив про відшкодування витрат на правову допомогу (протокол № 1 судового засідання від 31 жовтня 2023 року, час вчинення запису: 13:03:21).

12 грудня 2023 року на судовому засіданні до винесення рішення у справі представник відповідача повторно заявив про відшкодування витрат на правову допомогу за рахунок позивача (протокол судового засідання № 1 від 12 грудня 2023 року, час вчинення запису: 13:26:45).18 грудня 2023 року, тобто у встановлений ч. 8 ст.141 п`ятиденний строк, представник відповідача засобами поштового зв`язку направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, а саме: копію договору про надання правничої/правової допомоги ОСОБА_1 від 15 вересня 2025 року; копію додаткової угоди № 1-2 від 14 грудня 2023 року до договору про надання правничої/правової допомоги ОСОБА_1 від 15 вересня 2023 року; копію звіту про надання послуг ОСОБА_1 (виконання робіт) від 14 грудня 2023 року; копію акта приймання-передачі виконаних робіт ОСОБА_1 (наданих послуг) № 14-12/23 від 14 грудня 2023 року; квитанцію про оплату - докази оплати ОСОБА_1 послуг до додаткової угоди №1-2 від 14 грудня 2023 року до договору про надання правової/правничої допомоги від 15 вересня 2023 року.

Вказане підтверджується доказами поданими стороною відповідача до апеляційної скарги, а саме описом вкладення у цінній лист №208 від 18 грудня 2023 року, накладна № 208 від 18 грудня 2023 року та фіскальний чек № 208 від 18 грудня 2023 року є у матеріалах справи.

З даних доказів також вбачається, що 22 грудня 2023 року заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення була отримана Дніпровським районним судом м. Києва, що підтверджується смс-повідомленням про вручення поштового відправлення №208.

25 грудня 2023 року зазначена заява була зареєстрована Дніпровським районним судом м. Києва, що вбачається із відомостей офіційного сайту Судова влада України.

Таким чином, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, помилкововиходив з того, що представник відповідача на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та відповідні докази 25 грудня 2023 року, тобто у день реєстрації цієї заяви канцелярією суду, а не дату надсилання представником відповідача адвокатом - Мостовенком Ю.В. цієї заяви до суду та позивачеві засобами поштового зв`язку - 18 грудня 2023 року.

На переконання колегії суддів, обставина подачі до Дніпровського районного суду м. Києва заяви про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу відбулася без пропущення строку для звернення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/10804/23 винесено 12 грудня 2023 року. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що докази на підтвердження понесення стороною судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки рішення суду було винесено 12 грудня 2023 року, то п`ятий день припадає на 17 грудня 2023 року (неділя), то відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, тобто 18 грудня 2023 року - являється останнім днем строку на подачу представником відповідача до суду заяви про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Тому колегія суддів вважає, що вищезазначена заява подана представником відповідача 18 грудня 2023 року у відповідності до вимог чинного цивільного законодавства України, в межах процесуального строку, встановленого ч. 8. ст. 141 ЦПК України та з дотриманням порядку щодо подання доказів, визначеного ст. 83 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до п. 4.1. договору № 15/09/23 про надання правничої допомоги від 15 вересня 2023 року сторони погодили, що розмір гонорару залежить від фактично наданої правової допомоги, та відповідає вказаному в плані-кошторисі, який після узгодження сторонами набуває значення в додатку до цього договору. Розмір гонорару може бути визначений сторонами в додаткових угодах до договору.

Представником відповідача на підтвердження надання послуг адвоката надано наступні докази: копію договору про надання правничої/правової допомоги ОСОБА_1 від 15 вересня 2025 року; копію додаткової угоди № 1-2 від 14 грудня 2023 року до договору про надання правничої/правової допомоги ОСОБА_1 від 15 вересня 2023 року на суму 30 000 грн; копію звіту про надання послуг ОСОБА_1 (виконання робіт) від 14 грудня 2023 року на суму 30 000 грн; копію акта приймання-передачі виконаних робіт ОСОБА_1 (наданих послуг) № 14-12/23 від 14 грудня 2023 року на суму 30 000 грн; квитанцію про оплату - докази оплати ОСОБА_1 послуг до додаткової угоди №1-2 від 14 грудня 2023 року до договору про надання правової/правничої допомоги від 15 вересня 2023 року на суму 30 000 грн.

Також, колегія апеляційного суду враховує висновки, викладені в ухвалі ВП ВС від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24.

Зокрема апеляційний суд звертає увагу, що після ухвалення рішення по суті спору, стороною відповідача були укладені звіти щодо фактичного розміру витрат на правову допомогу, які відповідають розрахунку, викладеному у попередньому орієнтовному розрахунку витрат на правничу допомогу.

Тому сторона позивача була завчасно обізнана про складові витрат на правничу допомогу і мала можливість подати проти таких витрат свої заперечення.

Так, за наслідками розгляду справи у задоволенні позову було відмовлено, а тому відповідач має право на стягнення з позивача на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в заявленому ним розмірі.

Розмір судових витрат підтверджений стороною відповідача належним чином і заява про ці витрати здійснена в порядку визначеному процесуальним законом, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача суми судових витрат за надання професійної правничої допомоги в заявленому відповідачем розмірі 30 000 грн.

Щодо доводів сторони позивача про те, що представник відповідача та відповідач не приймали участь в судовому засіданні 18 вересня 2023 року; 16 жовтня 2023 року, 21 листопада 2023 року, а тому акт виконаних робіт між адвокатами та відповідачем не відповідає дійсності по датам та слуханням судових засідань та підготовки документів до судових засідань.

Так, у матеріалах справи міститься підтверджуючі докази того, що представник відповідача, адвокат Мостовенко Ю.В. 18 вересня 2023 року (а.с.117, Т.1), 16 жовтня 2023 року (а.с. 123, Т1), 21 листопада 2023 року (а.с.195, Т. 1) був присутній у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, однак судове засідання не відбулося не з його волі та вини і було перенесено, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому судовому засіданні, неявкою сторін та оголошенням перерви у зв`язку із початком слухання іншої справи. Таким чином, не проведення судового засідання не з вини сторони відповідача не виключає того факту, що адвокат Мостовенко Ю.В. готувався до судових засідань на і тому судові засідання включено до розрахунку витрат про надання правової допомоги правомірно.

Отже, заперечення представника позивача зазначені у відзиві на апеляційну скаргу є безпідставними та необгрунтованими.

Отже, доводи наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження, відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу - підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заяви.

У апеляційній скарзі представником відповідача також заявлено вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, у розмірі 11 000 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у матеріалах справи містяться копії наступних документів: додаткова угода № 1 до договору № 03-05/2025 про надання правничої допомоги від 6 травня 2025 року; акт № 1 від 16 жовтня 2025 року приймання-передавання наданих послуг до договору № 03-05/2025 про надання правничої допомоги від 6 травня 2025 року на суму 11 000 грн; попередній розрахунок сум судових витрат від 16 жовтня 2025 року на суму 11 000 грн; рахунок на оплату № 1 від 16 жовтня 2025 року на суму 11 000 грн; квитанція від 16 жовтня 2025 року про оплату послуг адвоката на суму 11 000 грн (а.с. 105-126, Т.2).

Позивач з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в порядку статті 137 ЦПК України до апеляційного суду не звертався.

У відзиві на апеляційну скаргу, сторона позивача вказує на те, що позивач оскаржує ухвалу про відмову у задоволенні зави про ухвалення податкового рішення та не оскаржує рішення суду першої інстанції по суті спору, а тому відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді.

В той же час, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс23) зроблено висновок щодо можливості відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу за перегляд додаткового рішення про розподіл таких судових витрат.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, ціну позову, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд уважає, що клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 11 000 грн підлягає задоволенню.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Таким чином, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, враховуючи, що відповідачем доведено співмірність заявлених ним витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з позивача на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 11 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року скасувати, заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» (ЄДРОПУ: 25286078) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 30 000 (тридцять тисяч) грн витрат на правничу (правову) допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції та 11 000 (одинадцять тисяч) грн за розгляд справи в апеляційному суді.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба