Провадження № 22-ц/802/218/26 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Матвійчук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про визнання протиправними та скасування рішень, оформлених протоколами №785, №786, №787, №788 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , та відповідача Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ПрАТ «Волиньобленерго» про визнання протиправними та скасування рішень, оформлених протоколами №785, №786, №787, №788 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Волиньобленерго» про визнання протиправними та скасування рішень, оформлених протоколами №785, №786, №787, №788 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25, передано на розгляд до Камінь-Каширського районного суду Волинської області.

Позивач та відповідач кожен зокрема подали апеляційні скарги на зазначене судове рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Волиньобленерго» покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи апеляційним судом здійснено без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та передаючи дану цивільну справу Камінь-Каширському районного суду Волинської області, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, щодо споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином на думку суду, позов заявлено із приводу нерухомого майна, а тому, він має розглядатися судом за його місцезнаходженням, Камінь-Каширським районним суду Волинської області, за правилами виключної підсудності.

Такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування даної ухвали.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (ст. 378, п. 6 ч. 1 ст. 411 ЦПК України).

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

За загальним правилом, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

У той же час, законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача (альтернативна підсудність), зокрема, ч. 5 ст. 28 ЦПК України, на яку міститься посилання в апеляційній скарзі позивача, передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення ПрАТ «Волиньобленерго», оформленого протоколом №785 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25. по розгляду акта про порушення №002161 від 18.07.25; визнати протиправним та скасувати рішення ПрАТ «Волиньобленерго», оформленого протоколом №786 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25. по розгляду акта про порушення №002161 від 18.07.25; визнати протиправним та скасувати рішення ПрАТ «Волиньобленерго, оформленого протоколом №787 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25. по розгляду акта про порушення №001080 від 18.07.25; визнати протиправним та скасувати рішення ПрАТ «Волиньобленерго», оформленого протоколом №788 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25. по розгляду акта про порушення №001080 від 18.07.25.

Таким чином предметом розгляду даної цивільної справи є визнання протиправними та скасування рішень комісії, оформлених протоколами засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ. Суть спору про визнання протиправним та скасування рішення комісії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ полягає у доведенні незаконності дій комісії та їх протоколу. Це спір в якому оскаржується саме рішення про фіксацію порушень, що може призвести до нарахування штрафів або перерахунку обсягів споживання.

Необхідно зазначити, що порядок і умови оскарження рішення комісії, оформленого протоколом, передбачені пунктом 6.42 ПКЕЕ, у якому, зокрема, зазначено, що споживач має право оскаржити рішення комісії в суді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 у справі №910/17955/17 зазначила, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Вказуючи про наявність підстав для застосування виключної підсудності у даній справі, суд зазначив, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, щодо споживання електричної енергії по об`єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому такий спір має розглядатися судом за його місцезнаходженням, Камінь-Каширським районним суду Волинської області.

Роблячи вказаний висновок, суд послався на постанови ВП ВС від 07.07.2020 року № 90/10647/18 та від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18.

У справі №910/10647/18, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване нерухоме майно - картоплесховища, які були збудовані товариством, учасником якого є позивач, та в подальшому зареєстровані на праві власності за третьою особою на підставі спірного договору купівлі-продажу майнових прав.

У справі №911/2390/18, предметом спору є стягнення орендної плати за користування нерухомим майном.

При вирішенні питання подібності правовідносин у судових справах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 конкретизувала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (п. 39).

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19, апеляційний суд вважає, що постанови Великої Палати Верховного Суд від 07.07.2020 року № 90/10647/18 та від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 є не релевантними до обставин, які склалися у цій справі.

Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не стосуються прав на нерухоме майно, правового режиму такого майна або реалізації чи захисту речових прав на нього, а тому не є підставою для застосування правил виключної підсудності, передбачених частиною першою статті 30 ЦПК України.

Таким чином, при вирішенні питання територіальної підсудності у даній цивільній справі підлягають застосуванню загальні правила підсудності, визначені частиною другою статті 27 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що дана справа не підсудна даному суду, чим позбавив останньої права на справедливий та своєчасний розгляд справи за її позовною заявою, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, що в розумінні вимог ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 369, 374, 379 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , та відповідача Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2025 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про визнання протиправними та скасування рішень, оформлених протоколами №785, №786, №787, №788 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 14.08.25 - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: