Справа № 509/1587/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

за участі секретаря судового засідання Лепешенкової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» про розірвання договору та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ», в якій просять суд:

1. Розірвати Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №АВ-20-06/0006а, укладений сторонами 28 грудня 2020 року.

2. Стягнути з відповідача на їх користь в рівних частинах пайовий, вступний та цільовий внески у розмірі 846 016.00 грн.

3. Відшкодувати пеню у розмірі 59 704,77 грн (3% загальної вартості замовлення).

4. Відшкодувати моральну шкоду у розмірі 99 507,95 грн (5% загальної вартості замовлення).

5. Відшкодувати понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 28 грудня 2020 року було укладено Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №АВ-20-06/0006а, за умовами якого позивачі після внесення передбачених платежів мали отримати у власність об`єкт нерухомості квартиру (секція 20, квартира будівельний номер АДРЕСА_1 . Необхідні внески в сумі 846 016 грн ними було сплачено, що підтверджується відповідними квитанціями. Однак кооператив своїх зобов`язань не виконав, будівництво об`єкта не завершено, станом на день подання позову багатоповерховий будинок не введено в експлуатацію, а його будівництво фактично не ведеться, що підтверджується наданими доказами. Натомість відповідач вимагає сплати додаткових платежів під загрозою розірвання договору й утримання 7% від уже сплачених коштів.

Представник відповідача в запереченнях просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність порушення умов договору.

Представником позивачів надано до суду відповідь на відзив відповідача, у якому підтримав вимоги позовної заяви та просив відхилити заперечення відповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Судом встановлено, що 28 грудня 2020 року між Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ», ("Кооператив") та громадянкою України ОСОБА_1 , громадянином України ОСОБА_2 ("Асоційований член") укладено Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №АВ-20-06/0006а (далі - "Меморандум"), відповідно до п.3.1. якого, Асоційований член, після внесення паю, вступного та цільового внеску, завершення будівництва об`єкта нерухомості і введення в експлуатацію, отримує право на об`єкт нерухомості: секція 20, квартира будівельний номер АДРЕСА_1 .

До зазначеного договору сторонами також укладено:

Додаток - №1 Схема Об`єкта нерухомості;

Додаток №2 Графік внесення цільового внеску;

Додаток - №3 Технічні показники Об`єкта нерухомості;

Додаток - №4 Варіанти оздоблення Об`єкта нерухомості.

Персональний меморандум є двостороннім правочином, який регулює відносини між Кооперативом та Асоційованим членом щодо внесення Паю, Вступного внеску та Цільового внеску, а також забезпечення Кооперативом на отримання Асоційованим членом права на об`єкт нерухомості. (2.1. Меморандуму).

Пункт 2.2 персонального меморандуму визначає, що він укладений Сторонами з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб Асоційованого члена шляхом виникнення у нього права Асоційованого члена, передбаченого цим Меморандумом, та створення можливості зареєструвати право власності Асоційованого члена на Об`єкт нерухомості в майбутньому.

Предметом Персонального Меморандуму є: В порядку, передбаченому Меморандумом, Асоційований член зобов?язується внести Пай, Вступний внесок та Цільовий внесок в розмірі, визначеному Меморандумом, а Кооператив, в свою чергу, досягти передбаченої статутом мети діяльності Кооперативу та задовольнити потребу Асоційованого члена, який у повному обсязі вніс Пай, Вступний внесок та Цільовий внесок, шляхом забезпечення виникнення у Асоційованого члена Права Асоційованого члена на Об?єкт нерухомості, зазначений у Меморандумі, після завершення будівництва Об?єкта будівництва і введення його в експлуатацію, в порядку, визначеному Меморандумом. (пункт 3.1.).

Пайовий внесок складає 100 грн. і підлягає внесенню на рахунок Кооперативу не пізніше 28 грудня 2020р. Цільовий внесок, на момент укладення Меморандуму, дорівнює 1 990 158,97 грн (Один мільйон дев`ятсот дев`яносто тисяч сто п`ятдесят вісім грн 97 коп.), що за домовленістю Сторін еквівалентно 70 076,02 дол.США (Сімдесят тисяч сімдесят шість дол. 02 цен.). (5.1. Меморандуму).

Відповідно до п. 5.3 меморандуму особа, що вступає до складу Асоційованих членів кооперативу зобов`язана внести повний розмір Вступного внеску не пізніше 28 грудня 2021 року у розмірі 0,4% від суми цільового внеску, а саме 7960,52 грн.

28 грудня 2021 року позивачами на рахунок кооперативу сплачено вступний та пайовий внески у сумі 8060.52 грн. згідно квитанції №0.0..1.

Позивачами на рахунок кооперативу в якості цільового внеску сплачено:

Згідно квитанції від 28 грудня 2020 року сплачено 148239.48 грн.

Згідно квитанції від 29 січня 2021 року сплачено 150520.00 грн.

Згідно квитанції від 17 березня 2021 року сплачено 28191.00 грн.

Згідно квитанції від 16 квітня 2021 року сплачено 28191.00 грн.

Згідно квитанції від 29 травня 2021 року сплачено 28191.00 грн.

Згідно квитанції від 08 червня 2021 року сплачено 28191.00 грн.

Згідно квитанції від 30 червня 2021 року сплачено 28191.00 грн.

Згідно квитанції від 15 липня 2021 року сплачено 28191.00 грн.

Згідно квитанції від 27 вересня 2021 року сплачено 28200.00 грн.

Згідно квитанції від 24 жовтня 2021 року сплачено 28200.00 грн.

Згідно квитанції від 26 листопада 2021 року сплачено 28200.00 грн.

Згідно квитанції від 30 грудня 2021 року сплачено 28200.00 грн.

Згідно квитанції від 01 лютого 2022 року сплачено 28500.00 грн.

Згідно квитанції від 17 травня 2022 року сплачено 29950.00 грн.

Згідно квитанції від 21 травня 2022 року сплачено 29950.00 грн.

Згідно квитанції від 06 липня 2022 року сплачено 29950.00 грн.

Згідно квитанції від 21 липня 2022 року сплачено 29950.00 грн.

Згідно квитанції від 21 липня 2022 року сплачено 29950.00 грн.

Згідно квитанції від 25 липня 2022 року сплачено 32000.00 грн.

Згідно квитанції від 27 жовтня 2022 року сплачено 37000.00 грн.

Згідно квитанції від 15 грудня 2022 року сплачено 37000.00 грн.

Сума цільових внесків: 864?955,48 грн

Сума вступного та пайового внесків: 8?060,52 грн

Загальна сума всіх внесків: 873?016,00 грн

Отже, загальна сума сплачена позивачами на рахунок кооперативу становить 873?016,00 грн.

Представник відповідача у своїх запереченнях, зокрема зазначила, що невиконання умов персонального меморандуму щодо строків будівництва пов`язане з повномасштабним вторгненням рф на територію України, що не залежало від волі Кооперативу. Доказів, що сплачені позивачами кошти в якості цільового внеску кооперативом витрачені на будівництво будинку, до суду надано не було.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначаються Законом України «Про кооперацію».

За змістом статті 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації, яка створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської іншої діяльності задля поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Пайовий фонд - це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися.

За змістом статті 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.

У кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва) (ст.14 Закону України «Про кооперацію»).

На підставі статті 19 Закону України «Про кооперацію» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством.

Стаття 21 Закону України «Про кооперацію» передбачає, що пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

Цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

Вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації.

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно п. 6.1. Персонального меморандуму після внесення Асоційованим членом 100% розміру цільового внеску та інших внесків і отримання відповідачем документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта будівництва протягом 30 робочих днів відповідач зобов`язався передати асоційованому члену, наступні документи, які посвідчують виникнення у асоційованого члена його прав на Об`єкт нерухомості (квартира будівельний АДРЕСА_2 , будівельною площею 24,73 кв. м на другому поверсі в секції №21) , введення його в експлуатацію та являються підставою для реєстрації права власності асоційованого члена на нього як на нерухоме майно: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта будівництва; довідку про повну сплату внесків за персональним меморандумом.

Також відповідно до п. 4.2 Персонального меморандуму орієнтовний строк введення будинку в експлуатацію визначено до 30.06.2023 року. Кооператив також мав право в односторонньому порядку змінити строк введення Об?єкта будівництва в експлуатацію на строк до 12 (дванадцяти) місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Меморандуму.

Тобто, за умовами Персонального меморандуму, грошові кошти були сплачені позивачами в рахунок оплати вартості будівництва квартири секція АДРЕСА_3 .

Однак доказів використання Обслуговуючим кооперативом сплачених позивачами коштів як цільового внеску безпосередньо на будівництво зазначеної квартири суду не надано, що свідчить про повне невиконання кооперативом взятих на себе зобов`язань за Персональним меморандумом №АВ-20-06/0006а не лише станом на 30.06.2023 року, але й з моменту укладення цього меморандуму 28.12.2021 року.

Більше того, у своїх запереченнях представник відповідача зазначила, що станом на дату їх подання (23.04.2025 року) триває зведення каркасу третього поверху, про що додатково свідчить надана як Додаток 3 фотографія будівництва. Водночас, відповідно до умов Персонального меморандуму, позивачі мали б отримати квартиру, розташовану на шостому поверсі ЖК «ARTVILLE», що вчергове свідчить про істотне порушення умов договору з боку відповідача.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб видами діяльності Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ», код за є 81.10 комплексне обслуговування об`єктів.

Відповідачем не заперечувалось, що на підставі персонального меморандуму №АВ-20-06/0006а від 28.12.2021 року позивачі сплатили цільовий внесок у розмірі 864?955,48 грн, вступний та пайовий внески у розмірі 8060,52 грн та відсутність введеного в експлуатацію об`єкту будівництва.

Сторонами визнано, що вказані грошові кошти внесені позивачами були з метою забезпечення їх квартирою у власність та вони оплачують таке будівництво у розмірі 864?955,48 грн.

У постанові від 04 вересня 2019 року по справі № 361/5893/16-ц, провадження № 61-30809св18, Верховний Суд зазначив, що предметом договору про пайову участь у кооперативі є придбання асоційованим членом кооперативу квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску, а тому колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що позивач є споживачем у розумінні статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів".

Тобто замовлені позивачці послуги не були належним чином надані Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ», на час розгляду справи відповідачем не надано підтвердження та доказів будівництва квартири за яку позивачкою сплачені кошти.

У відповідності до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною першою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено право споживача відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили про відмову від умов персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу №АВ-20-06/0006а про що зазначили в своїй позовній заяві і порушили питання про стягнення з Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» сплачених грошових коштів за персональним меморандумом.

Суд відхиляє доводи відповідача про необхідність ініціювання позивачами процедури визначеної розділом 7 персонального меморандуму щодо його розірвання, та погоджується з доводами представника позивача, що у випадку такого звернення позивачами до кооперативу обсяг їх порушених прав збільшується на сім відсотків від розміру сплаченого цільового внеску. А розірвання Персонального меморандуму №АВ-20-06/0006а має відбуватись не за умовами договору, а у зв`язку з істотним порушенням його умов з боку кооперативу (ч.1 ст.611 ЦК України).

Посилання відповідача щодо неможливості виконувати свої зобов`язання через введений на території України військовий стан не може бути взято судом до уваги, оскільки саме пособі таке твердження без належного доказового підтвердження є неспроможним. Про зазначені обставини настання у відповідача форс мажорних обставин стверджувала представник відповідача в своїх запереченнях.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні").

У ст.3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 №44(5) (далі - Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ст.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та /чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Суд зазначає, що обставини непереборної сили звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань, однак не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Також умовами п. 7.6. персонального меморандуму сторонами передбачено підстави для звільнення сторін від відповідальності де серед іншого передбачено надання довідки уповноваженого державного органу, який вправі визначати обставини непереборної сили.

Представник позивача стверджував, що відповідач не повідомляв позивачів про настання форс-мажорних обставин так само, як відповідач не надавав такого документального підтвердження до суду, окрім своїх тверджень у запереченнях.

За правилами ділового обороту у випадку настання у сторони договору форс-мажорних обставин, така сторона якнайшвидше має повідомити про таке іншій стороні. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору, але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Судом встановлено, що персональний меморандум №АВ-20-06/0006а укладено 28 грудня 2021 року, тобто до дати початку збройної агресії російської федерації. Також відповідачем не надано відомості про використання сплаченого у повному обсязі цільового внеску позивачів, що призводить до висновку невиконання умов персонального меморандуму відповідачем з дати його укладення.

Суд не приймає доводи відповідача про зростання собівартості будівництва в тому числі за рахунок дорожчання вартості будівельних матеріалів, оскільки вартість квартири позивачів була сплачена, та відповідач мав приступити до виконання своїх зобов`язань після укладення персонального меморандуму, а саме з 28.12.2021 року.

Окрім іншого суд вважає відмітити, що відповідачем не надано доказів на підтвердження прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до асоційованих членів кооперативу, ознайомлення їх зі статутом кооперативу, оскільки персональний меморандум має відсилання на його зміст, участь позивачів в діяльності кооперативу, запрошення позивачів на загальні збори кооперативу, обізнаність позивачів про рішення прийняті загальними зборами кооперативу та інше.

Відповідачем не надано до суду статуту Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ», , рішення загальних зборів членів кооперативу про прийняття позивачів до складу асоційованих членів та інших документів на підтвердження участі позивачів в діяльності кооперативу, як то підтвердження ознайомлення позивачів зі статутом кооперативу, запрошення на загальні збори та інше.

Більше того відповідачем не надано до суду підтвердження щодо наявності укладеного договору на будівництво секції 20 житлового комплексу "ARTVILLE" за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Авангардівська селищна рада, масив НОМЕР_1 з ТОВ «Касібус», яке відповідно до п.1 Персонального меморандуму є Забудовником та користувачем земельних ділянок №№198/1, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 з кадастровим номером №:02:004:0173, на яке покладено функції із отримання дозвільних документів на будівництво житлового комплексу "ARTVILLE".

Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Саме на захист прав інвесторів будівництва нерухомого майна 15 серпня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2518-ІХ «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому». Цим Законом законодавець доповнив статтю 14 Закону України «Про кооперацію» новою частиною такого змісту: «Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва)».

У зв`язку з набуттям 15.08.2022 року чинності редакції ст. 14 Закону України «Про кооперацію», враховуючи характер правовідносин сторін за укладеним персональним меморандумом, суд приходить до висновку про відсутність законної можливості у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дати набрання чинності вказаної норми Закону бути асоційованим членом Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ», а у відповідача відсутні правові підстави для використання сплачених і не використаних коштів позивачки.

Враховуючи, що Обслуговуючий кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» з 15.08.2022 не розірвав персональний меморандум з позивачами, не виходив з пропозицією щодо внесення змін до персонального меморандуму, утримання відповідачем сплачених коштів позивачів є безпідставними (ст. 1212 ЦК України).

У зв`язку з істотним порушенням Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ» умов персонального меморандуму та невиконанням своїх зобов`язань за договором та Законом, такий договір має бути розірваний, а сплачені позивачами грошові кошти на виконання умов договору підлягають поверненню у повному обсязі, за виключенням сплаченого вступного внеску.

Згідно квитанцій сума цільових внесків сплачених позивачами складає: 864?955,48 грн.

Між тим, Позивачі у позові просять стягнути з відповідача на їх користь сплачені ними грошові кошти на виконання умов договору у розмірі 846 016,00 грн.

Суд, керуючись частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), не має права вийти за межі позовних вимог, а тому стягує на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з ОК «АРТ ВІЛЛЬ» грошові кошти у межах заявленої позовної вимоги, а саме у розмірі 846 016,00грн., тобто задовольняє відповідну позовну вимогу.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 59 704,77 грн. та моральної шкоди в розмірі 99 507,95 грн., суд вважає, що норми Закону України "Про захист прав споживачів", на які посилається представник позивача в позовній заяві, в даному випадку не підлягають застосуванню, враховуючи наступне.

У постанові від 14.11.2018р. у справі №466/7136/15 та у постанові від 19.05.2021р. у справі №569/15105/19 Верховний Суд зробив висновки, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на правовідносини між кооперативом та його членом з приводу порушення зобов`язань, які виникають у зв`язку з членством у кооперативі, зокрема, на підставі договорів про сплату пайових внесків.

Так, у постанові від 14.11.2018р. Верховний Суд зазначив, що статус споживача набуває особа, яка замовляє певний товар, роботу чи послугу у виробника чи продавця. Підставою для виникнення відносин між споживачем та продавцем є відповідний договір. Натомість у випадку, якщо певні матеріальні блага особа отримує не у зв`язку із укладеним договором, а з інших підстав, в тому числі у зв`язку із членством особи в кооперативі, а оплата, яку ця особа проводить не є платою за товари та послуги, а є паєм (членським внеском такої особи), який сплачується саме у зв`язку із відносинами членства - то така особа не виступає в якості споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

ВП ВС у постанові від 1 вересня 2020 року зробила такий висновок щодо застосування норм права: «Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Нормою ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України» №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода оцінюється позивачами у 5% від вартості замовлення: 1 990 158,97 грн. (загальна вартість замовлення)* 5% = 99 507,95 грн.

На переконання суду, позивачами не надано жодних доказів завдання їм моральної шкоди внаслідок порушення їх прав відповідачем, протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачам і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом розірвання Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу №АВ-20-06/0006а, укладений 28 грудня 2021 року між Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на користь позивачів пайовій, вступний та цільовий внески у розмірі 846 016,00 гривень.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 15 140,00 грн. судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 80,17% (846 016,00*100:1 055 222,00) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 12 137,73 гривень. (15 140*80,17%).

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» про розірвання Персонального меморандуму та стягнення коштів - задовольнити частково.

Розірвати Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №АВ-20-06/0006а, укладений 28 грудня 2021 року між Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 в рівних частинах грошові кошти у розмірі 846 016,00 гривень.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 в рівних частинах витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 12 137,73 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Є. С. Козирський