Провадження № 2-о/750/45/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Ткаченко К.Д.,

представника заявника Усової Ю.О.

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 в особі представника адвоката Усової Юлії Олексіївни про встановлення факту родинних відносин,

заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1

встановив:

ОСОБА_2 (далі заявник), в особі представника адвоката Усової Ю.О. звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_1 , заінтересовані особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовувала тим, що Заявник перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується зокрема свідоцтвом про шлюб. Заявник має доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, у свідоцтві про одруження заявниці - ОСОБА_4 дошлюбне ( ОСОБА_5 ) невірно зазначене ім`я замість ОСОБА_6 зазначено ОСОБА_7 , тоді як у свідоцтві про народженні заявниці зазначено ОСОБА_8 .

Отже, з огляду на вищевикладене виникла ситуація, коли необхідно довести факт родинних відносин між заявником і її донькою, а саме: встановити, що ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ).

Даний факт необхідно встановити для підтвердження спорідненості в майбутньому, зокрема для оформлення спадкових прав, оскільки наявна різниця у написанні її імені може унеможливити або ускладнити оформлення спадщини після її смерті.

Ухвалою суду від 24.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено її розгляд на 03.02.2026 з викликом заявника та заінтересованих осіб.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Представника заявника адвокат Усова Ю.О. в судовому засіданні заяву підтримала та надала пояснення аналогічні її змісту.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Африканівка Барвінківського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданим 19.12.1973 (а.с. 11).

Згідно з свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 виданим 13.11.1973 ОСОБА_8 вступила в шлюб з ОСОБА_3 . Однак, як вбачається з свідоцтва Заявник вказана як « ОСОБА_10 » (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у Заявника народилася дочка ОСОБА_11 , у свідоцтві про народження якої в рядку «Мати» Заявника також вказано як « ОСОБА_12 » (а.с. 15).

Згідно паспорту громадянина України виданого 13 травня 1996 року Заявник вказана як ОСОБА_2 (а.с. 6-9).

Встановлення факту родинних відносин тягне для заявника юридичні наслідки, оскільки підтверджує статус заявника як спадкодавця, а також забезпечить її дочці право на оформлення спадщини після її смерті.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення та які бути встановлені судом, зокрема факт родинних стосунків між фізичними особами (п. 1).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту родинних стосунків, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_13 пояснила суду що доводиться дружиною двоюрідного брата Заявника та зазначила, що заявник та ОСОБА_1 мешкали в селі Буда Корюківського району Чернігівської області, а згодом після отримання ОСОБА_1 квартири, переїхали до міста Чернігова, де Заявник зареєстрована на даний час. Зазначила, що саме ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за своєю матір`ю, та забезпечує її. Інших дітей Заявник не має.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Визнаючи подані позивачем письмові докази достатніми та достовірними доказами, суд надав їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суди дійшли правильних висновків про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) та в постанові від 21.06.2023 року у справі №916/3027/21.

В своїй постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на висновках про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Зважаючи на вищевикладене, керуючись принципом «балансу вірогідностей», суд вважає обгрунтованими та підтвердженими належними доказами доводи на яких ґрунтується заява, а тому доходить до висновку про необхідність її задоволення.

Керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , номер реєстраційної картки платника податків НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 14013, м. Чернігів, вул. Василя Тарновського, буд. № 15, .

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Суддя Олег КОСЕНКО