Провадження № 2-о/638/50/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої - судді Штих Т.В.,

за участю секретаря - Ковальчук А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з заявою заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення

В заяві просить суд встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 його трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування вимог посилається на те, що 28 липня 2006 року він уклав з ОСОБА_2 шлюб. Від даного шлюбу народилися вказані діти. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.04.2025 року вказаний шлюб розірвано. Як зазначає заявник діти залишаються на його утриманні, шляхом сплати аліментів. На підставі наказу Дзержинського районного суду міста Харкова від 25.10.2024 з заявника стягнуто аліменти на утримання дітей. Довідкою від 20.06.2025 року підтверджена відсутність заборгованості по сплаті аліментів. У подальшому ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, про було ухвалене рішення про відмову у наданні відстрочки так як не доведено з ким мешкають діти та хто їх утримує.

Сторони у судове засідання не з`явились. До суду надано заяви, клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 , представника Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту у справах дітей Харківської міської ради, пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також заява представника заявника про розгляд справи за відсутності заявника та його представника.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для відмови в задоволенні вимог заяви з огляду на наступне.

Судом фактично встановлено, що 28 липня 2006 року він уклав з ОСОБА_2 шлюб. Від даного шлюбу народилися вказані діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Судом досліджено копії свідоцтв про народження.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.04.2025 року вказаний шлюб розірвано. Справа № 638/149/25, 2/638/99/25.

На підставі наказу Дзержинського районного суду міста Харкова від 25.10.2024 з заявника стягнуто аліменти на утримання дітей. Справа № 638/14782/24,2-н/638/2650/24.

Відповідно до довідки виконавчої служби від 20 червня 2025 року ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів не має.

Відповідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Як визначено ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження є самостійним видом цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту інтересів громадян і організацій.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК У країни).

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Надані до суду докази заявником, не підтверджують постійного знаходження дітей на повному утриманні заявника ОСОБА_1 .

З матеріалів справи та з доводів сторін вбачається, що діти мешкають з ОСОБА_2 - колишньою дружиною заявника, та з її заяв вбачається, що вона мешкає за кордоном разом з дітьми.

Щодо стверджень заявника, що судовим наказом суду від 25 жовтня 2024 року також підтверджено фактичні обставини щодо самостійного виховання, самостійного здійснення догляду, самостійного утримання заявником своїх дітей, то суд вказує наступне.

Судовим наказом було розглянуто лише питання стягнення аліментів.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Тобто, судом при ухваленні судового наказу, встановлювалось лише правомірність стягнення аліментів з боржника на користь заявника. Питання утримання або спільного проживання у наказному провадженні судом не встановлюється.

Інших доказів до суду не надано.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, вважає, що заяву слід залишити без задоволення у повному обсязі.

Отже, на підставі вищезазначеного, та керуючись ст. ст. 2, 4, 76, 80, 81, 89, 263, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення.

Судовий збір вважати сплаченим заявником.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст документу виготовлено 05 лютого 2026 року.

Суддя: ШТИХ Т. В.