Справа № 308/1250/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

представник ОСОБА_1 , адвокат Коваленко О. М., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що батько зниклого безвісті ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - є громадянином російської федерації та постійно проживає на території країни агресора.

В обґрунтування заяви посилався на те, що заявниця ОСОБА_1 , є дружиною, зниклого безвісті військовослужбовця, ОСОБА_2 . Згідно сповіщення від 15.09.2024 року № 22960 заявниці повідомлено, що її чоловік молодший сержант ОСОБА_2 1984 р.н., головний сержант ІНФОРМАЦІЯ_3 ВЧ НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючи бойове завдання, поблизу села Невське Сватівського району Луганської області, зник безвісти.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, батьками зниклого безвісти військовослужбовця є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Вказує, що згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» грошова допомога сім`ї зниклого безвісти, була призначена: матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 дружині - ОСОБА_1 та батькові- ОСОБА_3 .

Згодом мати ОСОБА_2 . ОСОБА_4 написала нотаріальну заяву, де вона відмовляється від всіх надбавок, виплат, нагород , премій, матеріальної допомоги та фінансового забезпечення, на користь дружини, ОСОБА_1 . Також, 18.08.2025 року, мати зниклого безвісти ОСОБА_2 , написала заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 яке було направлено до ВЧ НОМЕР_1 , про визначення кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, зниклого безвісти. В даній заяві вона просила не враховувати батька - ОСОБА_3 при визначенні кола отримувачів виплат у зв`язку з його постійним проживанням у російській федерації та фактичною відсутністю участі в житті сина.

Згідно відповіді з ВЧ НОМЕР_1 , то ОСОБА_4 було відмовлено в проханні не враховувати батька зниклого безвісті, оскільки, як зазначено у відповіді, вона не надала актуальних даних про громадянство або постійне місце проживання останнього.

Вказує, що у зв`язку з цим, виникла необхідність звернутись до суду, з заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 , проживає на території російської федерації, що суперечить правилам отримання виплати за зниклим безвісти сином.

Вивчивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Перелік справ про встановлення факту зазначених у ст.315 ЦПК України не містить заявлених вимог ОСОБА_1 .

Відповідно ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Відповідно до п. 3 вищевказаної постанови, якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено закриває провадження в ній.

Суд встановив, що питання наявності у ОСОБА_3 громадянства російської федерації може бути вирішене органом, який видав документ, що підтверджує приналежність особи до певного громадянства, у даному випадку паспорт громадянина російської федерації; факт постійного проживання на території країни агресора може бути підтверджений лише відповідними офіційними документами. Відтак наведені факти не підлягають встановленню у судовому порядку.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено закриває провадження в ній.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 4, 186, 258 - 260, 315 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали скерувати особі, яка подала заяву.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя В. В. Чепка