Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 4-с/711/7/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Кошубінської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у зняття арешту протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»,-

в с т а н о в и в :

24.12.2025 адвокат Гайдай Т.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою, в якій просила:

- визнати дії Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови в знятті арешту протиправними;

- зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт з нерухомого майна: обтяження № 8600078, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА778922 від 13.03.2009, винесена Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, об`єкт обтяження квартира, невизначена частка квартири, адреса: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування скарги зазначила, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2008 у справі № 2-3474/08 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість в сумі 53 719,17 грн., судовий збір в сумі 537,19 грн. та 30,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На виконання вказаного рішення 15.09.2008 судом видано відповідний виконавчий лист № 2-3474, на підставі якого 27.11.2008 державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 15.08.2018 державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановивши строк для його повторного пред`явлення до 15.08.2021. Після смерті матері скаржниці, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їм на праві спільної сумісної власності. Проте нотаріус повідомив про наявність обтяження на нерухомому майні. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав, отриманою 16.10.2025, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт (запис № 8600078) на підставі постанови № АА778922 від 13.03.2009, виданої Придніпровським відділом ДВС. Для скаржниці наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження та наявність обтяження стало повною несподіванкою, оскільки під час останньої зустрічі із ОСОБА_2 , остання повідомила, що заборгованість перед АТ «Банк «Фінанси та кредит» погасила в повному обсязі. 24.11.2025 адвокат Гайдай Т.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про зняття арешту, проте 10.12.2025 отримала відповідь (№ 22614/26.21-49/180393), у якій орган ДВС зазначив, що ідентифікувати виконавчий документ, за яким накладено арешт, неможливо. Скаржниця вважає таку позицію безпідставною, оскільки в цій же відповіді ДВС підтвердила, що щодо ОСОБА_1 перебувало лише одне виконавче провадження № 10320808, яке було завершене у 2018 році. Наявність тривалого арешту за відсутності відкритого виконавчого провадження та претензій з боку стягувача є порушенням права власності та перешкоджає скаржниці в реалізації її спадкових прав.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями скарга передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2025 вказану скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

13.01.2026 представник Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Олексієнко О.С. подала відзив на скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні скарги. Зазначила, що виконавче провадження № 10320808 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3474 від 15.09.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості в сумі 53 719,17 грн було завершене 15.08.2018 та наразі знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Ідентифікувати, під час виконання якого саме виконавчого документа постановою № АА 778922 від 13.03.2009 було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , неможливо. На момент повернення виконавчого документа стягувачу (15.08.2018) на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не виникало обов`язку знімати арешт, оскільки стягувач мав право повторно пред`явити документ до виконання. На заяву адвоката про скасування обтяження органом ДВС було надано вичерпну та обґрунтовану відповідь, а тому відповідач вважає, що в його діях відсутні ознаки протиправної бездіяльності.

21.01.2026 представник ОСОБА_1 адвокат Гайдай Т.О. подала відповідь на відзив, у якій наполягала на задоволенні вимог скарги в повному обсязі. Зазначила, що виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений до виконання у строк до 15.08.2021. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників, станом на 23.12.2025 відомості щодо ОСОБА_1 у ньому відсутні. Отже, стягувач (АТ «Банк «Фінанси та кредит») не скористався своїм правом на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання, що свідчить про відсутність у фінансової установи будь-яких майнових претензій до скаржниці. Безпідставне збереження обтяження у вигляді арешту майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, протягом тривалого часу за відсутності відкритого виконавчого провадження створює суттєві перешкоди у здійсненні нею правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження своїм майно

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_1 адвокат Гайдай Т.О. та представник Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Косюра О.В. подали заяви, в яких просили розглядати скаргу без їх участі.

Згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 05.11.2007 Придніпровським райвиконкомом, на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.10.2025 на підставі постанови Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА 778922 від 13.03.2009 на нерухоме майно ОСОБА_1 , зокрема квартиру АДРЕСА_2 , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 8600078.

24.11.2025 адвокат Гайдай Т.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про скасування арешту.

Листом № 22614/26.21-49/180393 від 10.12.2025 Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив, про неможливість зняття арешту. У листі зазначено, що згідно з відомостями АСВП, у Придніпровському відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 10320808 з виконання виконавчого листа № 2-3474 від 15.09.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 53 719,17 грн. 15.08.2018 виконавче провадження було завершене на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), а виконавчий документ - повернуто стягувачу. Оскільки наразі неможливо ідентифікувати, у межах якого саме виконавчого документа було накладено арешт, посадові особи Відділу ДВС не мають правових підстав для його зняття.

Не погоджуючись із такою позицією Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 звернулася до суду з цією скаргою.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»(частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В усіх інших випадках, як вбачається з частини 5 статті 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 127/1541/14-ц, від 28.08.2024 у справі № 947/36027/21.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 10320808 було завершене 15.08.2018 шляхом повернення виконавчого документа стягувачу. Встановлений законом трирічний строк для повторного пред`явлення виконавчого листа № 2-3474 до виконання закінчився 15.08.2021. Будь-яких відомостей про повторне відкриття виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а в Єдиному реєстрі боржників запис про скаржницю відсутній.

Наявність арешту майна за відсутності відкритого виконавчого провадження та після спливу строків на пред`явлення виконавчого документа до виконання втрачає свою процесуальну мету (забезпечення виконання рішення) та перетворюється на безпідставне обмеження права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з майна ОСОБА_1 накладений на підставі постанови про арешт майна боржника № АА778922 від 13.03.2009.

Щодо вимоги про визнання дій Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України протиправними, то враховуючи, що матеріали виконавчого провадження № 10320808 знищені, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати під час виконання якого саме виконавчого документа було накладено арешт, суд не вбачає протиправності в діях ДВС щодо відмови в знятті арешту, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447 - 451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у зняття арешту протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити частково.

Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; номер запису про обтяження: 8600078, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника № АА778922 від 13.03.2009.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Г. В. Булгакова