Справа № 752/209/26
Провадження № 2/752/6424/26
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2026 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів», про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, скасування наказу про звільнення, видачу нового наказу про звільнення та внесення змін до трудової книжки, -

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду м. Києва через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява.

За результатами проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана до провадження судді Слободянюк А.В.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно пункту 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивач звертається до суду із такими вимогами:

- стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;

- зобов`язати відповідача сплатити страхові внески за період вимушеного прогулу Позивача відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» від 18.09.2025 № 262-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Відповідача видати новий наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади юриста юридичної служби Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на дату фактичного звільнення відповідно до вимог статті 47 КЗпП України;

- внести зміни до трудової книжки щодо дати звільнення ОСОБА_1 з посади юриста юридичної служби Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів»;

- судові витрати (на правову допомогу) покласти на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 29-34, 36-37 у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23 зазначила, що процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Зміст позовних вимог це вимоги позивача (предмет позову). Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Іншими словами зміст позовних вимог це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

Як роз`яснив Верховний Суд в ухвалах від 09 лютого 2022 року у справі №990/32/22, від 07 лютого 2022 року у справі №990/31/22, зміст позову - це частина позову, яка, з одного боку, відображає вид судового захисту, а саме - звернену до суду вимогу позивача щодо застосування конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права; відповідно до змісту позовних вимог встановлюються межі судового розгляду і предмет доказування. З іншого боку, зміст позовних вимог складають матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких суд повинен ухвалити рішення.

Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 484/3551/21 погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що нечітке викладення позовних вимог унеможливлює встановлення характеру правовідносин, що виник між сторонами.

Наведена в прохальній частині позовної заяви вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не містить чітко і зрозуміло сформованого визначення способу захисту порушеного права - в якому розмірі позивач оцінює та просить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту.

На усунення зазначених недоліків позивачу необхідно визначитись із розміром стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та надати суду нову редакцію позовної заяви із доказами її направлення відповідачу.

Також ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви додаються документи про підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, посилаючись на норми Закону України «Про судовий збір», повідомляє що звільнений від сплати судового збору у своїй справі.

Зокрема, пільги щодо сплати судового збору передбачені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 1 якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позовна вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та похідна від неї - зобов`язати відповідача сплатити страхові внески за період вимушеного прогулу відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на думку суду, не підлягають сплаті судового збору.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 КЗпП України мають різну правову природу.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Отже, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, позовна заява містить інші немайнові вимоги, які не є вимогами про поновленні на роботі, та, відповідно за які необхідно сплачувати судовий збір, а саме:

- визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» від 18.09.2025 № 262-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Відповідача видати новий наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади юриста юридичної служби Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на дату фактичного звільнення відповідно до вимог статті 47 КЗпП України;

- внести зміни до трудової книжки щодо дати звільнення ОСОБА_1 з посади юриста юридичної служби Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів».

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, таким законом є Закон України «Про судовий збір». У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, застосовується ставка судового збору, яка становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви майнового характеру застосовується ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

Позовні вимоги про скасування наказу про звільнення, видачу нового наказу про звільнення та внесення змін до трудової книжки щодо дати звільнення нерозривно пов`язані між собою, поєднані одним матеріально-правовим змістом, що випливає із права ОСОБА_1 на відновлення своїх порушених трудових прав, за захистом яких вона завернувся до суду, тобто є однією вимогою.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність сплати ОСОБА_1 суми судового збору за подання вказаних позовних вимог, виходячи із розрахунку за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028,00 гривень.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, суддею встановлено, що позов має одну вимогу немайнового характеру, за подання якої, необхідно сплатити по 968,96 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Сплата судового збору має бути здійснена за наступними реквізитами:

отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Голосіїв.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО)899998

Рахунок отримувача UA0026002

Код класифікації доходів бюджету 22030101 Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);

Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Голосіївський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, оскільки позивачем не дотримані вищенаведені положення ЦПК України, позовна заява має бути залишена без руху відповідно з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 28, 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів», про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, скасування наказу про звільнення, видачу нового наказу про звільнення та внесення змін до трудової книжки - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали та попередити що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Роз`яснити позивачу, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк