Справа № 442/4123/25
Провадження № 2/442/69/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Медведика Л.О.,

за участю секретарів Далявської Л.І., Чолавін Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Булькевича А.В.,

представника третьої особи Шиян М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Львівобленерго», за участю третьої особи ТОВ «Парк Природи» про зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

Від представника третьої особи Шияна М.В. поступило Клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В ньому вказано, що тепер обґрунтування необхідності закриття справи базується на нововиявлених доказах, які підтверджують, що будинок ОСОБА_2 є комерційною нерухомістю, а земельна ділянка передана для обслуговування будинку відпочинку.

По-перше, з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.01.2026 р. № 29-13-0.32-64/2-26, згідно з наявною технічною документацією по інвентаризації, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0101 була запланована гр. ОСОБА_2 для обслуговування будинку відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Таким чином, цільовим призначення земельної ділянки є обслуговування будинку відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує комерційну природу об`єкта, та виключає його правовий статус як житлового будинку для задоволення особистих побутових потреб громадянина.

По-друге, підтвердженням неможливості розгляду цієї справи у цивільному судочинстві є також відповідь від ТОВ «Львівенергозбут» №910-2026-75 від 06.01.2026 р. на адвокатський запит щодо застосування пільгових тарифів для населення власниками нежитлових будівель з аналізом цієї відповіді.

Додатковим обґрунтуванням необхідності закриття справи є кримінальне провадження № 0000198, внесеному до ЄРДР 30.09.2025 р. за ч. 2 ст. 364 КК України, зазначене в ухвалі Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2025р. Досудовим слідством встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які є власниками вілл, готелів та SPA-комплексів здійснювали розрахунки за споживання природного газу по тарифах побутових (населення) споживачів, незважаючи на ведення ними підприємницької (комерційної) діяльності.

Зазначаючи, що спірні правовідносини не стосуються захисту прав побутового споживача, а пов`язані з використанням електричної енергії у нежитловому об`єкті, що виключає можливість розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства та є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

В судовому засіданні 29.01.2026 року винесено на обговорення дане клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 , яке ним було підтримано, додатково зазначено, що при допиті свідка ОСОБА_4 ним було стверджено, що майно куплено в шлюбі, а він зареєстрований як ФОП. Серед видів його діяльності в реєстрі значиться «оренда нерухомого майна», тому таке використовується в комерційних цілях. Висновок ВП ВС йому знайомий, із-за сучасних реалій браку електроенергії змінились підходи у визначенні типів споживачів.

Представник позивача заперечив щодо його задоволення, зазначивши що таке уже подавалось, з аналогічних підстав та в ньому було відмовлено судом. Повторне звернення до суду з цих питань, хоча і з доданням нових доказів є зловживанням процесуальних прав. Послався також на положення ст.19 ЦПК України та ст.20 ГПК України, які спростовують підставність клопотання. Додав, що ФОП ОСОБА_4 не має найманого працівника, зокрема й офіційно працевлаштованого. Жодного доказу зайняття підприємницькою діяльністю позивачкою не надано третьою особою. З подібних правовідносин є рішення ВП ВС в реєстрі за №74218787, в якому вища судова інстанція висловила протилежну позицію до заявленої у клопотанні третьої сторони.

Представник відповідача при його вирішенні поклався на думку суду.

Дослідивши мотиви клопотання, оглянувши матеріали справи та заслухавши думку учасників, суд приймає до уваги наступне.

03 листопада 2025 року Дрогобицьким міськрайонним судом уже вирішувалось аналогічне по своїй суті клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 : із вказівкою про правовий статус будинку позивачки та правовий статус земельної ділянки.

Мотиви суду викладені в письмовій ухвалі від цього дня. Серед них зазначалось, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , земельна ділянка площею 0,2451 га визначена як несільськогосподарського призначення; що для визначення особи побутовим споживачем, Законом враховується лише критерії використання електричної енергії для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність; посилався на приписи ст.78 ЦПК України, тощо.

Минулого разу позиція представника була підсилена одними допоміжними доказами (в тому числі і голослівними: про рекреаційне призначення земельної ділянки, про використання її в комерційних цілях). Тепер, через електронний суд подано таке ж клопотання тільки уже із підсиленням іншими доказами, зазначеними в додатку до клопотання. Такі здобуті в часі між судовими засіданнями, в результаті вільної інтерпретації кола вирішуваних питань довільно взятого кримінального провадження а також на адвокатські запити до ГУ Держгеокадастру та ТОВ «Львівенергозбут», і не спростовують правового статусу нерухомого майна позивачки, вказаному в основних правовстановлюючих документах. Не змінюють чинності Договору про користування електричною енергією між позивачкою та відповідачем.

Не змінюють озвученої позиції ВП ВС, яка є обов`язковою для суду першої інстанції, хоча в реаліях суб`єктивної оцінки представника Третьої особи є застаріла.

Більш того, питання про прийняття цих доказів судом, у відповідності до вимог ЦПК України, представником третьої особи не ставилось.

Тому, зрештою суду й немає підстав та потреби вдаватись в детальний аналіз цих документів.

Натомість, занепокоєння викликає те, що для вирішення цього клопотання, за наведених вище обставин, суду необхідно витрачати чималий процесуальний час та зусилля, що передбачає його опрацювання та викладення в письмовому варіанті. Так і час інших учасників справи, які звертають уже неодноразово увагу суду на недобросовісну процесуальну поведінку представників третьої особи впродовж розгляду справи.

Більш того, письмовою ухвалою від 15 січня 2026 року суд вкотре звертав увагу представника ТОВ «Парк Природи» на необхідності дотримуватись належної процесуальної поведінки в судовому засіданні, про необхідність добросовісного використання представником ТОВ «Парк Природи» своїх процесуальних прав та недопущення зловживання ними. Інформував представника третьої особи Шияна Миколу Володимировича про можливість застосування до нього, у разі повторення подібної ситуації, визначених ст.144 ЦПК заходів процесуального примусу.

Відтак, згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до положень ч.2 ст.44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Згідно ч.4 ст.44 вищезгаданого Кодексу, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно ст.148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

На переконання суду в даному випадку слід обмежитись 1 розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 3328 гривен.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.44, 148, 182, 255 ЦПК України, суд, -

постановив:

Клопотання представника третьої особи Шияна Миколи Володимировича про закриття провадження у справі, - повернути.

Застосувати до представника ТОВ «Парк Природи» Шияна Миколи Володимировича захід процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України штраф в сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3328,00 гривень.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в частині стягнення штрафу протягом трьох років.

Роз`яснити особам, яких стосується виконання ухвали, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє їх від виконання обов`язків, встановлених ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Стягувач: Державна судова адміністрація України, , 01601, вул. Липська, 18/5, м. Київ.

Суддя Медведик Л.О.