Миколаївський апеляційний суд
Справа № 480/884/19
Провадження № 22-ц/812/686/26
У Х В А Л А

04 лютого 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Царюк Л.М., Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року, ухвалене у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Новоодеського Відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси),

В С Т А Н О В И В

03 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області зі скаргою на бездіяльність начальника Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернової І.М.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року вищезазначену скаргу було залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду 03 лютого 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Між тим, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не може бути відкрито виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 березня 2025 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було відмовлено на підставі пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України.

Вказана ухвала Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року не була оскаржена ОСОБА_1 у касаційному порядку.

Крім того, 12 січня 2026 року ОСОБА_1 знову звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2026 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою на підставі пункту 3 частини 1 статті 358 ЦПК України.

Не зважаючи на вказані обставини, 03 лютого 2026 року ОСОБА_1 знову звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 березня 2025 року.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Аналізуючи зазначені норми закону, у разі наявності у справі постановленого судом апеляційної інстанції судового рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, у суду апеляційної інстанції при повторному зверненні цієї ж особи на це саме судове рішення виникає імперативний обов`язок застосувати пункту 3 частини 1 статті 358 ЦПК України та постановити ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно вимог частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Osman v. the United Kingdom» від 28 жовтня 1998 року та «Kreuz v. Poland» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

З огляду на наведене та на положення пункту 3 частини 1 статті 358 ЦПК України у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 березня 2025 року слід відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року, ухвалене у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Новоодеського Відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси).

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська