провадження 2-з/287/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Нижник Г.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Коростенський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про припинення стягнення аліментів, звільнення від заборгованості, стягнення аліментів та додаткових витрат, зобов`язання повернути документи дитини.

Водночас позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якому просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні (вказати номер ВП, якщо відомий, або фразу: "відкритому на підставі виконавчого листа по справі № 287/415/23"), яке перебуває на виконанні у Коростенському відділі державної виконавчої служби, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

- заборонити Коростенському відділу державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на майно та грошові кошти ОСОБА_1 в межах виконання рішення Олевського районного суду від 29.11.2023 року (справа № 287/415/23) до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з кардинальною зміною обставин переїздом дитини, ОСОБА_3 до Швейцарії та його проживання з позивачем.

Даний вид забезпечення спрямований для зупинення стягнення на підставі виконавчого документа. Дане забезпечення фактично буде тривати до вирішення судом спору. Обраний вид забезпечення позову ніяким чином не спрямований на порушення прав стягувача, чи порушення прав третьої особи, а лише для збереження немайнових та майнових прав позивача на період розгляду спору.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши подану заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви та додані до неї документи, дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України, видом забезпечення позову, серед іншого, визначено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до загальних засад виконання рішень у справах про стягнення аліментів, стягнення у визначеному судом розмірі здійснюється на підставі виконавчого документа до моменту набрання законної сили рішенням суду про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів. Це означає, що зменшення розміру аліментів, якщо воно буде встановлене судом за результатами розгляду позову, набирає чинності лише з моменту набрання законної сили відповідного судового рішення, а не має зворотної дії (ретроспективного застосування) з моменту подання позову або заяви про зміну розміру аліментів.

Таким чином, за змістом законодавства немає передбаченої процесуальної можливості на стадії забезпечення позову фактично «зупинити» або «зменшити» вже здійснюване стягнення аліментів у раніше визначеному розмірі до моменту ухвалення судового рішення по суті. Такий підхід узгоджується з принципом стабільності та безперервності виконання рішень суду, винесених на підставі закону (у даному випадку рішення про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини).

Окрім того, суд звертає увагу на те, що зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, як вид забезпечення позову, можливий у випадку, якщо такий виконавчий документ оскаржується боржником у судовому порядку, у даному ж випадку позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів, звільнення від заборгованості, стягнення аліментів та додаткових витрат, зобов`язання повернути документи дитини.

Також суд зазначає, що вжиття заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення аліментів фактично призведе до припинення виконання судового рішення про стягнення аліментів, яке є законним та набрало законної сили. Такий захід забезпечення позову створить істотне порушення прав дитини на належне утримання, гарантованих як національним законодавством, так і міжнародними актами, зокрема Конвенцією ООН про права дитини. Забезпечення позову не може порушувати права іншої сторони, особливо права дитини, яка має беззаперечне право на утримання від батьків.

За таких обставин, проаналізувавши викладені фактичні дані справи, оцінивши наведені норми процесуального законодавства, а також доводи представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням принципів розумності, обґрунтованості та адекватності заявлених вимог, необхідності забезпечення балансу інтересів сторін, наявності зв`язку між обраним заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, у тому числі спроможності такого заходу забезпечити реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову, а також імовірності утруднення або неможливості виконання рішення суду в разі невжиття відповідних заходів, суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 287/415/23.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 296/14403/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Коростенський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про припинення стягнення аліментів, звільнення від заборгованості, стягнення аліментів та додаткових витрат, зобов`язання повернути документи дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г. П. Нижник