Справа № 303/818/26
Провадження № 6/303/27/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федорова Олега Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

УСТАНОВИВ:

Заступник начальника ВДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федров О.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи, вказуючи, що на його виконанні перебуває виконавче провадження 79144453 з виконання виконавчого листа №807/134/18, виданого 07.06.2018 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу в розмірі 147 579,84 грн. Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження» ним 18.09.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподань такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» та свідчить про те, що боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконані рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання. Посилаючись на п. 19, ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 870/134/18, виданим 07.06.2018 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу в розмірі 147 579,84 грн.

Подання розглянуто судом без повідомлення сторін та заінтересованих осіб у відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України.

Заступник начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федоров О.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без його участі.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Статтями 124, 129-1 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.18 ЦПК України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 4 ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 вищевказаного Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

18.09.2025 заступником начальника ВДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федровим О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №807/134/18, виданого 07.06.2018 Закарпатським окружним адміністративним судом на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Закарпатській області боргу в розмірі 147 579,84 грн.

Постановою заступника начальника ВДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федорова О.М. від 18.09.2025 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що належать боржнику ОСОБА_1 .

Інформації про направлення зазначених постанов боржнику та їх отримання останнім матеріали подання не містять.

У порядку виконання рішення суду заступником начальника направлено запити щодо боржника до Пенсійного фонду України, Державної прикордонної служби України та отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Матеріали подання не містять інформації про вчинення інших виконавчих дій у зазначеному виконавчому провадженні.

15.01.2026 ГУ ДПС у Закарпатській області звернулося до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з проханням звернуться до суду з поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України або в`їзду в Україну фізичної особи ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з поданням заступник начальника вважав, що наявні підстави для обмеження фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, але суд не може погодитися із зазначеним виходячи з наступного.

Так, дійсно, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, але слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконаних зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати докази того, що особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Таким чином, суд вважає, що сама по собі наявність заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, без надання суду достовірних даних про факт такого ухилення.

Долучені до подання докази жодним чином не доводять факт ухилення боржника від виконання рішення суду, тому підстави для його задоволення відсутні.

Керуючись ст. 258 - 261, 353 - 355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федорова Олега Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя