"13" січня 2026 р. Справа № 370/2861/25
Провадження № 2/370/1002/25
13 січня 2026 рік с-ще Макарів
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Гребінської Н.П.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, в залі суду в місті Дніпрі, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр»), в особі свого представника Ткаченко М. звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №4992722 від 06.10.2021 р. у розмірі 27 027,07 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 06.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4992722, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 300,00 грн. строком на 15 днів до 21.10.2021 року. Кредитодавцем зобов`язання за договором виконані у повному обсязі шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України "Про електронну комерцію". У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 року, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, таким чином позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитним договором та в добровільному порядку не повернув заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 27 027,07 грн., з якої: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 396,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 21 624,07 грн., заборгованість за комісією 1 007,00 грн. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2 422,40 грн. сплачені ним при подачі позову до суду та витрати на правову допомогу у сумі 13 000,00 грн.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 25.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у п. 5 вимоги позову просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_1 своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку (також шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті «Судова влада»), не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.10.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Міолан» було укладено Договір про споживчий кредит №4992722 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» надало відповідачу кредит в розмірі 5 300,00 гривень, зі сплатою процентів, строком на 15 днів до 21.10.2021 року, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути зазначені кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
В графіку платежів за договором про споживчий кредит №4992722 від 06.10.2021 року, ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 узгодили суму кредиту, реальну річну процентну ставку, види платежів, загальну вартість кредиту.
В паспорті споживчого кредиту №4992722 ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші додаткову інформацію, важливі правові аспекти (а.с. 52).
ТОВ «Міолан» зобов`язання за договором про споживчий кредит №4992722 від 06.10.2021 року виконав в повному обсязі, шляхом переказу на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 5 300,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 06.10.2021 року (а.с. 60).
Разом з тим, відповідач не виконувала своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит №4992722 від 06.10.2021 року.
26.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, у відповідності до умов якого, ТОВ «Міолан» відступає, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Міолан» права вимоги до боржників за Договорами кредиту, зокрема й за Договором про споживчий кредит №4992722 від 06.10.2021 року, укладеним між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1
10.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступає, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників за Договорами кредиту, зокрема й за Договором про споживчий кредит №4992722 від 06.10.2021 року, укладеним між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 , заборгованість за яким складає 27 027,07 грн.
Станом на день звернення позивача до суду, за відповідачем наявна непогашена заборгованість за Договором про споживчий кредит №4992722 від 06.10.2021 року в розмірі 27 027,07 гривень, яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 396,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 21 624,07 грн., заборгованість за комісією 1 007,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор маєправо вимагативідборжникавиконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1статті 530 ЦК Українивстановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за Договором про споживчий кредит № 4992722 від 06.10.2021 року, в ході розгляду справи відповідачем не оспорювався.
Відповідно до ст. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами
Відповідно дост. 625 ЦК Україниборжник не звільняється відвідповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр», яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 27 027,07 грн.
Враховуючи викладене, оскільки доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит №4992722 від 06.10.2021 року в загальному розмірі 27 027,07 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На виконання вищенаведеної норми, позивачем надані належні та допустимі докази про наявність заборгованості за кредитним договором, яка виникла у відповідача перед позивачем, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або незгоди з розрахунком суми заборгованості суду не надано.
Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи наведене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд доходить до висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000,00 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року про надання правничої допомоги, Заявку на надання юридичної допомоги №670, Витяг з Акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, згідно якого правничі послуги надано на суму 13 000,00 грн.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає фіксований розмір винагороди, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність".
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд приходить до висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн., який є завищеним.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду складено 15 січня 2026 року.
Суддя: Н.О. Бізяєва