ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м.Суми

Справа №577/4429/23

Номер провадження 22-ц/816/25/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Щербаченко М. В.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності :

відповідача - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Гребеник Світлани Миколаївни ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Кордюком Віталієм Петровичем,

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня 2024 року у складі судді Ярмак О.М., ухваленого в м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити місце проживання їх малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він та ОСОБА_1 мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення фактичних шлюбних відносин, вони з відповідачем стали проживати окремо. ОСОБА_1 відвезла дитину в м. Конотоп, до своїх батьків. Зазначав, що вихованням їх дочки на даний час займаються батьки ОСОБА_1 , а вона тільки іноді приїздить до дитини. Вказана інформація підтверджується відповіддю на запит Конотопського дошкільного навчального закладу № 8 «Волошка» від 04 липня 2023 року, з якого вбачається, що дитину до дитячого садка приводить баба.

У той же час він проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працевлаштований в Управлінні Держспецзв`язку в Сумській області на посаді охоронника 2 відділу, має постійний та стабільний дохід. За місцем роботи він характеризується позитивно. Спиртними напоями не зловживає. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Дитина у м. Суми відвідувала дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 32 «Ластівка». Тому визначення місця проживання доньки разом з ним буде відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки він може створити умови для повноцінного та всебічного розвитку дитини, приймати активну участь у вихованні та житті доньки.

Будучи незгодним з первісним позовом, 28 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до Конотопського міськрайонного суду Сумської області із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якій просила суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею, за зареєстрованим місцем її проживання: АДРЕСА_2 та реєстрації дочки, як внутрішньо переміщеної особи.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що вона та ОСОБА_2 мають спільну дочку - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження доньки ОСОБА_4 вона та відповідач ОСОБА_2 , а також її старша донька від першого шлюбу ОСОБА_5 , 2008 року народження, проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, свого житла не має. Тому він зареєстрував місце проживання їх дочки за місцем проходження ним служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України в Сумській області за адресою: АДРЕСА_3 . Під час військових дій в м. Суми з боку російської федерації ОСОБА_2 , разом з Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України в Сумській області, виїхав з м. Суми в інше місце, а вона з двома неповнолітніми дочками виїхала до своїх батьків до м. Конотопа Сумської області і стала проживати разом з дітьми по АДРЕСА_2 . За вказаною адресою її донька ОСОБА_4 з 12 квітня 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Після залишення військ країни-агресора території м. Суми, ОСОБА_2 у квітні 2022 року повернувся до міста. Вона з двома доньками також повернулася до відповідача, але останній став погано ставитися до неї та її старшої дочки ОСОБА_6 , вчиняв вдома сварки, грубо поводився з нею, ображав її. 13 липня 2022 року ОСОБА_2 в нетверезому стані знов вчинив вдома сварку, заподіявши їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до поліції. Після вказаних дій у вересні 2022 року вона перевезла дочок на постійне місце проживання до м. Конотопа Сумської області до своїх батьків та вони стали проживати за адресою: АДРЕСА_2 у впорядкованій чотирьохкімнатній квартирі. Вона є одним із співвласників вказаної квартири. У вказаному житлі створені належні побутові умови для проживання обох неповнолітніх дітей. Її дочки дуже дружні як сестри, люблять одна одну та не бажають розлучатися. ОСОБА_4 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , забезпечена всім необхідним для життя та розвитку дитини, є окрема кімната та ліжко, місце для навчання і розвитку, у помешканні дотримуються санітарно-гігієнічні норми, територія навколо будинку є безпечною для дитини. Дочка з 02 листопада 2022 року щоденно відвідує дитсадок ДНЗ «Волошка», де отримує освітні та виховні послуги. ДНЗ «Волошка» забезпечений укриттям, тому його відвідування під час воєнного стану в Україні є безпечним. В умовах введення воєнного стану в України, м. Конотоп Сумської області взагалі є більш безпечним ніж м. Суми для проживання дитини. Також, на даний час їх з відповідачем дитина відвідує заняття у лікаря-логопеда КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова».

Зазначає, що її батьки - дід та баба ОСОБА_3 , допомагають їй у вихованні та матеріальному забезпеченні обох дочок. Вважає, що відповідач не в змозі забезпечити особистий належний догляд за їх дочкою, так як військовослужбовець ОСОБА_2 має цілодобові чергування за місцем роботи, може бути направлений для проходження служби в іншу місцевість, де не зможе особисто виховувати, доглядати та, за необхідності, лікувати дитину.

Наголошувала на тому, що ОСОБА_2 взагалі не цікавиться здоров`ям, вихованням, розвитком дитини, дочку не відвідує, тому вона прохає визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , разом з нею, як матір`ю.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, - відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання малолітньої дитини, задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 073 грн 60 коп. при подачі зустрічного позову.

Будучи незгодним із судовим рішенням, ОСОБА_2 , діючи через свого представника - адвоката Кордюка В.П., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги доказів, якими підтверджується, що позивач створив належні умови для проживання дочки разом з ним, ухвала про обстеження умов проживання позивача судом не постановлялося. Вказує на те, що мати з дитиною постійно не проживає, оскільки працює в м. Суми, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не були враховані судом першої інстанції. Натомість, суд першої інстанції взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 , яка про сімейні відносини ОСОБА_1 знає зі слів останньої.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_2 бажав спілкуватися зі своєю дочкою та бажав приймати участь у її вихованні, однак відповідач позбавила можливості спілкуватися з його дочкою.

Вказує на відсутність доказів наведених в позові доводів щодо вчинення ним домашнього насильства по відношенню до відповідача.

Звертає увагу на те, що відповідач на даний час перебуває у шлюбі та в неї народилася ще одна дитина, тому вона належним чином не може забезпечити розвиток та виховання ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення.

Апелянт та його представник в судове засідання не з`явились , про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки за первісним позовом та її представника, які заперечили проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_10 мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1,а.с. 3).

09 березня 2024 року ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище на ОСОБА_13 (т.1, а.с. 161).

Малолітня ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 34). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 12 квітня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 35).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності, в тому числі відповідачу ОСОБА_1 (т.1, а.с. 47, 48).

Житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому проживає позивач ОСОБА_2 , належить на праві власності його матері ОСОБА_14 (т.1, а.с. 89).

ОСОБА_2 працює на посаді охоронника 2 відділу Управління Держспецзв'язку в Сумській області, де характеризується позитивно та має стабільний дохід (т.1, а.с. 7, 8).

Згідно інформації, наданої Конотопським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №8 «Волошка» на адвокатський запит від 04 липня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02 листопада 2022 року є вихованкою цього дошкільного навчального закладу. Дитину до садочку приводить і забирає бабуся, а іноді мама. Дитина проживає разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_2 , а зі слів мами відомо, що вона працює в місті Суми. У разі необхідності, з приводу дитини, у телефонному режимі вихователі підтримують зв`язок з матір`ю, а також мама телефонує вихователям з різних питань. Тоді як батько ОСОБА_3 зв`язок з дошкільним закладом не підтримує, не цікавиться успіхами дитини, не підтримує зв`язок з вихователями (т.1, а.с. 5).

14 вересня 2023 року Конотопським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №8 «Волошка» видано ОСОБА_11 довідку №01-10/75, в тому, що її дочка ОСОБА_3 з 02 листопада 2022 року є вихованкою даного дошкільного навчального закладу. Дитина має статус ВПО, щоденно відвідує дошкільний навчальний заклад та отримує повний пакет освітніх та виховних послуг. Безпеку дитини, під час перебування в садочку, забезпечує укриття дошкільного закладу. Мати підтримує зв`язок з дошкільним закладом: цікавиться успіхами дитини, підтримує зв`язок з вихователями, періодично приводить та забирає дитину з дошкільного закладу (т.1, а.с. 38).

З талону-повідомлення єдиного обліку №28317 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне провадження та іншу подію слідує, що 13 липня 2022 року о 00:10 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_11 про те, що 13 липня 2022 року о 00:09 год. за адресою: АДРЕСА_1 співмешканець ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство (т.1, а.с. 40).

Відповідно до наданої головою правління ОСББ «ЮКОН» характеристики, за час проживання ОСОБА_11 проявила себе виключно позитивно. Сумлінно відноситься до своїх обов`язків щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. Сім`я має добрі життєво-побутові умови (т.1, а.с. 41).

За договорами про надання послуг від 18 вересня 2023 року, 02 жовтня 2023 року та від 31 жовтня 2023 року, укладеними між КП «Конотопське транспортне управління» та ОСОБА_11 , остання в період з 18 вересня 2023 року до 30 листопада 2023 року надавала послуги з після рейсового прибирання в салонах автотранспортних засобів (автобусів) під час їх тестових випробувань на міських автобусних маршрутах та їх після рейсової мийки (т.1, а.с. 69, 70, 71).

Згідно акту обстеження умов проживання, складеним головним спеціалістом СОП ВССД Кириченко О.А. , психологом ЦСЕ ОСОБА_16 , на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2023 року з метою підготовки висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 та було встановлено, що квартира обладнана меблями та побутовою технікою. Продукти харчування в наявності. Дитина має окрему кімнату в якій належним чином облаштовані місця для відпочинку, навчання та проведення дозвілля. Дівчинка забезпечена одягом, взуттям відповідно до сезону та потреб. Іграшки, книжки, канцелярське приладдя, засоби гігієни наявні в достатній кількості (т.1, а.с. 214).

З інформації, наданої начальнику служби у справах дітей Конотопської міської ради КНП Конотопської міської ради «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова», дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом лікаря-педіатра КНП ОСОБА_17 з 18 вересня 2023 року (укладена декларація). Дитина за потреби відвідує поліклініку для обслуговування дитячого населення разом з мамою, ОСОБА_11 , рекомендації лікарів по оздоровленню дитини мати виконує, цікавиться станом здоров`я дитини. Батько, ОСОБА_2 , в поліклініку для обслуговування дитячого населення не звертався, станом здоров`я дитини не цікавився (т.1, а.с. 215).

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї №198 та висновку оцінки потреб сім`ї мати спроможна виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею (т.1, а.с. 216-218, 219).

12 жовтня 2023 року головним спеціалістом - юрисконсультом управління «Служба в справах дітей» Сумської міської ради складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого було встановлено, що умови проживання задовільні. На час обстеження було чисто, прибрано, в будинку наявна достатня кількість меблів та побутової техніки, триває ремонт кухні та санвузла. Для дитини обладнана окрема кімната, в якій наявне ліжко, місце для навчання та гри. В будинку наявні іграшки, велика прибудинкова територія, де дитина може гратися (т.1, а.с. 220).

Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи та висновку оцінки потреб сім`ї, батько ОСОБА_2 здатний задовольнити потреби дитини, батьківський потенціал - належний (т.1, а.с. 221-226).

21 грудня 2023 року виконавчим комітетом Конотопської міської ради затверджено висновок органу опіки та піклування Конотопської міської ради про визнання місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому врахувавши надані сторонами докази, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю - ОСОБА_11 , і це відповідає інтересам дитини, найкраще відповідає збереженню зв`язків дитини з сім`єю (т.1, а.с. 93-95).

10 жовтня 2024 року ОСОБА_8 та ОСОБА_18 склали нотаріально посвідчені заяви, в яких повідомили, вони є знайомими ОСОБА_2 і на його прохання влітку 2023 року вони неодноразово заходили в приміщення приватного медичного центру «Еледія», що розташована в м. Суми по вул. Данила Галицького, 39, ОСОБА_11 перебувала на робочому місяці (т.1, а.с. 210, 211).

Ухвалюючи рішення суду, суд першої інстанції врахувавши, що малолітня дочка сторін з вересня 2022 року постійно проживає в м. Конотопі Сумської області, де відвідує дитячий садок, вік дитини, її стосунки із старшою рідною сестрою, ставлення матері до виховання дитини, а саме, що вона проявляє стосовно дитини турботу і піклування, дійшов висновку, що з метою забезпечення найкращих інтересів дитини - ОСОБА_3 , місце її проживання слід визначити разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей".

Вирішуючи спір, враховуючи наведені норми матеріального права, у повному обсязі, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції, дійшов висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю, з такими висновками погоджується і апеляційний суд, з огляду на таке.

Встановлено, що як батьком, так і матір`ю створені належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини. У той же час, малолітня дочка сторін з листопада 2022 року постійно проживає з матір`ю та старшою сестрою в м. Конотопі, відвідує дитячий садок, мати дитини приділяє належну увагу до виховання та розвитку дитини.

На час ухвалення оскаржуваного рішення, судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком, що призведе до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину. При таких обставинах, суд правильно врахував інтереси дитини, яка проживає в атмосфері любові, турботи, захисту, і змінювати місце її проживання вагомих підстав немає.

Та обставина, що дитину в садочок водила баба, а мати працювала влітку 2023 року в м. Суми не свідчить про те, що ОСОБА_1 не брала участь у вихованні своєї дитини, адже за повідомленням дошкільного навчального закладу та медичної установи, мати постійно підтримує зв`язок з вихователями садочка, за потреби відвідує лікаря та виконує рекомендації щодо лікування дитини. Натомість батько дитини комунікації з дошкільним навчальним закладом не здійснював.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що у зв`язку з укладенням ОСОБА_1 шлюбу та народження нею дитини, вона належним чином не зможе забезпечити розвиток та виховання ОСОБА_3 , є лише його припущенням.

Колегія суддів наголошує, що визначення місця проживання ОСОБА_4 з матір`ю не повинно негативно впливати на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків, спір між якими вирішено судом.

Разом із цим, колегія суддів підкреслює необхідність налагодження батьками співпраці з метою забезпечення належного контакту між кожним із них з дитиною, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу.

У разі чинення матір`ю перешкод у спілкування батька з дочкою, останній не позбавлений можливості вирішити питання його участі у вихованні дитини, в тому числі в судовому порядку.

Таким чином, з огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачем ОСОБА_2 не будо доведено, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю суперечить її інтересам, не сприятиме забезпеченню її сталого духовного та фізичного розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 375, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Кордюком Віталієм Петровичем, залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 січня 2026 року

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

М. В. Щербаченко