Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ ТАКЕ.

До суду звернувся представник позивача Кравченко Л.В. із зазначеною позовною заявою. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася, заяви із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не направляла.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позиції сторін.

Позов обґрунтований таким. Позивач як надавач послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, надав у період з листопада 2021 до березня 2025 відповідачу послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 52 023,05 грн. Позивач виконав свої зобов`язання, а відповідач зобов`язана сплатити надані послуги. На підставі ст. 625 ЦК України позивач також нарахував відповідачу інфляційні втрати, 3% річних, плату за абонентське обслуговування та пеню за порушення зобов`язань у розмірі 7 724,26 грн, 2 347,22 грн, 41,70 грн та 2 858,64 грн відповідно. Усього разом просив стягнути з відповідача 49 667,79 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача судовий збір.

Отже, питання, на які має відповісти суд:

1. чи були між сторонами у спірний період (з листопада 2021 до березня 2025) відносини щодо послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення)?

2. якщо такі відносини були, чи наявна заборгованість і який її розмір?

3. якщо відносини та заборгованість є, чи є підстави для стягнення втрат від інфляції, 3% річних та пені?

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Обставина права власності відповідача на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.08.2012 року підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.08.2012 та витягом за відомостями з Державного реєстру речових прав від 05.11.2025 року (а. с. 8-9).

В матеріалах справи наявні Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та про закінчення опалювального сезону з період з 2021 року до 2025 року відповідно (а. с. 13-16).

Суд встановив обставину розміщення 01.10.2021 на сайті позивача https://tec.dp.ua Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 як публічного договору приєднання (далі - «Договір»). Пунктом 2 цього Договору передбачено, що він є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», надалі АТ «Криворізька теплоцентраль» https://tec.dp.ua/. Пунктом 4 Договору визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Пунктами 51, 52 цього Договору передбачено, що він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності; якщо за один місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Житловий будинок АДРЕСА_2 має два вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащені комерційними приладами обліку теплової енергії Форт-04, заводський номер 4699 та Ергомера-125, заводський номер 8692, що підтверджується актами технічного огляду приладів обліку теплової енергії (а. с. 26-29).

Відповідачу направлялися акти виконаних робіт за надані послуги в опалювальний період, рахунки-фактури та акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) (а. с. 38-97). У матеріалах справи наявні також платіжні інструкції про часткову сплату відповідачем за теплову енергію (а. с. 33-37), що свідчить про обізнаність відповідача щодо наявних у неї зобов`язань.

На підставі Розрахунку ціни заяви про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період: листопад 2021 року березень 2025 року ФО ОСОБА_1 (а. с. 98-101), суд встановив, що за період з листопада 2021 до березня 2025 позивач нарахував за послугу з постачання теплової енергії 52 023,05 грн; за цей же період відповідач сплатила/здійснено перерахунок на суму 15 327,08 грн; залишок заборгованості 36 695,97 грн. Плати за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 до березня 2025 нараховано 330,66 грн, сплачено 288,96 грн, залишок заборгованості 41,70 грн. Детальний розрахунок суми грошових зобов`язань (а. с. 32) містить посилання на оплати відповідача на загальну суму 14 430,97 грн. Позивач також надав суду копії платіжних інструкцій про перерахування відповідачкою оплат за теплову енергію на користь позивача від 05.03.2025, 03.12.2024, 07.11.2024, 08.02.2022, 14.01.2022, (а. с. 33-37) на загальну суму 14 430,97 грн.

Докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надала.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Щодо підстав нарахування плати за послугу.

Спір між сторонами охоплює відносини у період з листопад 2021 року березень 2025 року.

Користування послугою централізованого опалення у період з 2004 року регулювалося Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (втратив чинність 01.05.2019); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі «Правила 2005 року»); Законом України «Про теплопостачання» (з початку існування відносин між сторонами спору дотепер). Користування послугою централізованого опалення регулюється Законами України «Про теплопостачання» (з початку існування відносин між сторонами спору), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017, введений в дію з 01.05.2019, далі «Закон про ЖКП»), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 (набрали чинності з 04.09.2019; далі «Правила 2019 року»); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі «Правила 2005 року»).

За визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (далі «Закон 2004 року» ) від 24.06.2004 в редакції, що діяла в період з 01.04.2014 до втрати чинності цим законом 01.05.2019, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного закону 2004 року споживач був зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 18 Правил 2005 року оплата послуг повинна була здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 35-36 Правил 2019 року розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць; оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором; за бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів; споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Згідно з п. 37 Правил 2019 року споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Закон про ЖКП містить визначення поняття «індивідуальний споживач» - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону про ЖКП житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Отже, для ідентифікації особи як споживача з 01.05.2019 мають бути ознаки користування об`єктом нерухомого майна, отримання послуги для власних потреб та укладення договору.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону про ЖКП, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Крім того, 01.05.2021 було внесено зміни до Закону про ЖКП, яким запроваджено укладання публічного договору приєднання.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону про ЖКП у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону про ЖКП до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Житловий будинок АДРЕСА_2 має два вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащені комерційними приладами обліку теплової енергії Форт-04, заводський номер 4699 та Ергомера-125, заводський номер 8692.

Згідно з рішенням співвласників будинку АДРЕСА_2 визначення обсягу спожитої теплової енергії та її розподіл з листопада 2021 року здійснюється окремо для кожної його частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.

Доказів відмови від отримання послуги або відмови від укладання договору відповідач не надала. Отже, суд дійшов висновку про наявність між відповідачем та позивачем відносин щодо користування житлово-комунальною послугою з постачання теплової енергії (централізованого опалення).

Щодо розміру заборгованості за послугу.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону про ЖКП плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 30 Типового індивідуального договору (Договору) визначено, що плата за послугу постачання теплової енергії складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 17.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів населення, бюджетних установ, інших споживачів. Оскільки відповідач спожив теплову енергію для обігріву належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення, позивачем при розрахунках вартості наданих послуг застосовувались тарифи, передбачені для групи «інші споживачі». Встановлення застосованих тарифів підтверджується рішенням виконкому Криворізької міської ради (а. с. 102-105), що охоплюють оспорюваний період надання послуг.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) за період з листопада 2021 до березня 2025 поставлено 10,02 Гкал на загальну суму 52 023,05 грн (з ПДВ).

Враховуючи наведені обставини та сукупність досліджених судом доказів, суд оцінює таке застосування тарифів, як обґрунтоване.

Сума заборгованості підтверджується Розрахунком ціни заяви (а. с. 98). Відповідач обставину заборгованості та її розміру жодним доказом не спростувала. Отже, вимоги про стягнення з відповідача боргу за послугу постачання теплової енергії (централізованого опалення) та абонентського обслуговування мають бути задоволені.

Відповідно, суд дійшов висновку про наявність підстав для оплати відповідачем відповідної послуги, наданої позивачем у заявлений період у заявленому розмірі.

Щодо 3% річних та втрат від інфляції.

Позивач також заявив вимогу про стягнення 3 % річних у розмірі 2 347,22 грн за період з 01.04.2022 до 01.05.2025; втрат від інфляції в розмірі 7 724,26 грн за період з 01.04.2022 до 27.10.2025.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір заявлених позивачем до стягнення санкцій за несвоєчасну сплату підтверджується Розрахунком ціни заяви. Відповідач підстави нарахування штрафних санкцій та їх розмір жодним доказом не спростував. Отже, вимога про стягнення 3% річних та втрат від інфляції за вказані періоди є обґрунтованою та має бути задоволена.

Щодо пені.

Позивач заявив вимогу про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості в розмірі 2 858,64 грн.

Пеня є різновидом неустойки та право на її стягнення передбачене ст. 624 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону про ЖКП, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Отже, наявні підстави для стягнення пені з відповідачів у розмірі та за період, заявленому позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 3 028,00 грн має бути стягнутий з відповідача повністю.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ ТАКЕ:

позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі основного боргу 36 695,97 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 724,26 грн, 3% річних у розмірі 2 347,22 грн, пеню у розмірі 2 858,64 грн, плата за абонентське обслуговування у розмірі 41,70 грн, а всього 49 667,79 (сорок дев`ять тисяч шістсот шістдесят сім грн 79 коп) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , місцезнаходження: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , власниця майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено та підписано 03 лютого 2026 року.

Суддя: М. В. Швець