Єдиний унікальний номер 341/1483/25
Номер провадження 2/341/84/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді - Гаполяка Т.В.,

секретаря судового засідання - Ворох З.Д.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача

Представниця Паладич А.О. в інтересах довірителя ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулась в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідачки заборгованість за Договором позики № від 06 травня 2021 року в сумі 32 242 гривень. Вирішити питання розподілу судових витрат, а саме стягнути 2 422 гривні 40 копійок сплаченого судового збору та 13 000 гривень витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 травня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено Договір позики № , який підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало ОСОБА_2 фінансовий кредит на умовах строковості, платності, зворотності, а вона зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума виданого кредиту - 3 000 грн., із базовою процентною ставкою за один день користування позикою 1.75%(за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації); із базовою процентною ставкою за один день користування позикою 3.5% (за умови неналежного виконання умов Договору та відсутності пролонгації), строком на 30 днів. Строк дії договору 3 роки.

Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 32 242 гривень 50 копійок, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3 000 гривень, простроченої заборгованість за відсотками 29 242 гривень 50 копійок.

22 червня 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22/06-22 відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_2 за Договором позики № від 06 травня 2021 року.

23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 23/05/24 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги до ОСОБА_2 за Договором позики № від 06 травня 2021 року.

А тому, ТОВ «Факторинг Партнерс» просить стягнути з відповідачки заборгованість за Договором позики № від 06 травня 2021 року в сумі 32 242 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні представник позивача Колосов А.В. позов підтримав з підстав викладених у такому. Додатково пояснив, що строк кредитування, згідно умов договору, обмежується 30 днями. Однак, визначено строк дії Договору 3 роки. З огляду на неповернення кредиту, відсотки за користування таким розраховані за три роки.

Відповідачка скористалась правом подачі відзиву на позовну заяву, за змістом якого така позов визнала частково, зокрема в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 3 000 гривень та відсотків в розмірі 3 150 гривень. Зазначила, що договором визначено строк кредитування 30 днів. Відтак, відсотки за користування кредитом підлягають нарахуванню в межах 30 днів. Зазначає, що строк кредитування виконання зобов`язання та строк діє договору - терміни не тотожні.

В судове засідання відповідачка її представниця ОСОБА_3 , обізнані про час та місце розгляду справи, на розгляд такої не з`явились. Представницею відповідачки скеровано клопотання про розгляд справи у її та відповідачки відсутності. Судом постановлено рішення щодо подальшого руху справи.

2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06 травня 2021 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ОСОБА_2 укладено Договір позики № (а.с.8-9).

Відповідно до Пропозиції укласти Договір надання позики, у тому числі й на умовах фінансового кредиту № від 06 травня 2021 року та Заявки- анкети №3623720 від 06 травня 2021 року, загальна вартість кредиту визначена у розмірі 3 150 гривень(у випадку неналежного виконання умов договору), загальна вартість кредиту визначена у розмірі 1 575 гривень(у випадку належного виконання умов договору)(а.с.9).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 21 серпня 2025 року відповідачці нараховано заборгованість за користування кредитом у розмірі 32 242 гривень 50 копійок(а.с.27).

22 червня 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22/06-22, яким передбачено, що у відповідності до умов цього Договору, Клієнт відступає(передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором (а.с.28).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22 червня 2022 року, під порядковим номером 2171 вказаний відповідач за договором № 987769939, а сума заборгованості 32 242 гривень 50 копійок(а.с.30).

23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 23/05/24, яким передбачено, що у відповідності до умов цього Договору, Клієнт відступає(передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором (а.с.32).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників №4 до договору факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, під порядковим номером 1026 вказаний відповідач за договором № 987769939, а сума заборгованості 32 242 гривень 50 копійок(а.с.39).

Судом встановлено, що змістом спірних правовідносин є вимога позивача про повернення суми споживчого кредиту, нарахованих відсотків та відшкодування понесених судових витрат.

3.Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених частиною 2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи наявність клопотання представниці відповідачки про розгляд справи у її та відповідачки відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності таких.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із положеннями частини першої 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При розгляді заявлених вимог, суд виходить з наступних положень національного законодавства, що врегульовують форму укладеного між сторонами спору договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Загальні умови виконання зобов`язання визначені статтею 526 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

Разом з тим, форма правочину визначена статтею 205 ЦК України, частиною 1 якої передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронна комерція це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.

Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Правила вчинення підпису у сфері електронної комерції визначено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Проелектронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Нормативне правове врегулювання кредитних правовідносин визначено Главою 71 ЦК України «ПОЗИКА. КРЕДИТ. БАНКІВСЬКИЙ ВКЛАД».

За приписами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частини 3 статті 1056-1 ЦК України).

Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені статтею 512 ЦК України.

Так, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поняття договору факторингу міститься у статті1077 ЦК України, згідно частини 1 якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Мотиви та висновки суду, щодо заявлених вимог.

Щодо вимог про стягнення тіла кредиту

Судом встановлено, що 06 травня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» як кредитодавцем та відповідачкою як позичальником укладений Договір позики № (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) ( далі по тексту Договір позики), який відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).

Таким чином, з огляду на дотримання сторонами спору вимог ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» при вчиненні електронних правочинів суд дійшов висновку, що між первісним кредитором та відповідачем укладений Договір позики № (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 06 травня 2021 року у формі електронного договору.

На виконання Договору позики № (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 06 травня 2021 року, первісний кредитор 06 травня 2021 року на карту відповідачки НОМЕР_1 перерахував кошти у розмірі 3 000,00 грн. Дана обставина підтверджується довідкою ТОВ «Факторинг Партнерс» (а.с.23).

Відтак, первісний кредитор зобов`язання щодо надання кредиту виконав належним чином.

Відповідно до умов Договорів факторингу № 22/06-22 від 22 червня 2022 року та №23/05/24 від 23 травня 2024 року від 25 вересня 2023 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача, що узгоджується і з положеннями статей 1077 та 1078 ЦК України.

Відповідачка у визначений строк до 05 червня 2021 року кредит не повернула.

Судом встановлено, що матеріали не містять доказів належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення позивачеві суми кредиту та нарахованих відсотків у повному обсязі протягом строку кредитування, тобто до 05 червня 2021 року.

Отже, в силу умов Договору позики № (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 06 травня 2021 року, положень статті 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язана повернути суму отриманого кредиту.

Таким чином, суд дійшов висновку про підставність вимог позивача про повернення суми кредиту у розмірі 3 000 гривень.

Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини 4 статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частини 2 статті 1050 ЦК.

Так, Договором визначено, що позика надається строком 30 днів, тобто до 05 червня 2021 року.

Умов про пролонгацію кредитного договору за ініціативою товариства або про автопролонгацію договір не містить.

Таким чином, враховуючи, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору, тобто після 05 червня 2021 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Враховуючи, що позивач ніяк не пояснив правової природи нарахованих відсотків в сумі 29 242 гривні 50 копійок та строку їх нарахування, суд вважає, що до стягнення підлягають лише відсотки в сумі 3 150 гривень, нараховані як плата за користування кредитом в межах строку кредитування та строку дії договору, тобто в межах 30 днів.

Базова процентна ставка за один день користування позикою 3.5% (3 000*3,5%/100*30=3 150 грн.).

За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в сумі 6 150 гривень, з яких 3 000 грн. - тіло кредиту, 3 150 грн. відсотки за користування кредитом.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПКУкраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частина 2 статті 141 ЦПК України).

Представник позивача просив стягнути з відповідачки витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422.40 грн. та 13 000 гривень понесених витрат на правову допомогу.

Оскільки позов задоволено частково, враховуючи складність справи, те що заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 гривень є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку про необгрунтованість стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 462 гривні судового збору та 2 479 гривень витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статей 526, 530, 533, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись статтями 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором

-задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Кредитним договором № від 06 травня 2021 року у розмірі 6 150 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень, яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 000 (три тисячі) гривень;

- заборгованості за відсотками в сумі 3 150 (три тисячі сто п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 05 копійок судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та 2 479 (дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень витрат на правничу допомогу.

У задоволенні іншої частині позовних вимог

- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін, учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , юридична адреса: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521.

відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складене 03 лютого 2026 року.

СуддяТарас ГАПОЛЯК