Справа № 557/78/26
Провадження № 2-н/557/12/2026
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

30 січня 2026 року селище Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з газопостачання в сумі 2559,97 грн.

Заява мотивована тим, що послуги з розподілу природного газу споживачу ОСОБА_1 надаються за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити зважаючи на таке.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу визначені приписами статті 163 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Наявність укладеного договору у правовідносинах, які склалися між сторонами, передбачено главою 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, який затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс ГРМ).

Оглядом матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу, встановлено, що заявник зазначену нормативну вимогу не виконав, оскільки договір розподілу природного газу, укладений між сторонами та підписаний, зокрема, боржником у доданих матеріалах - відсутній.

Відсутність такого договору зумовлює неможливість видачі судового наказу, оскільки у зобов`язальних правовідносинах саме наявність договору вказує на безспірність заборгованості.

Окрім того, підставою для відмови у видачі судового наказу за даною заявою є також недоведеність заявником факту приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до 1.3. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, якою затверджено Типовий договір розподілу природного газу, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання до договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу .

Серед оглянутих матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу відсутня підписана боржником заява-приєднання, та/або докази надіслання такої заяви останньому; не підтверджено документально факт офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, а саме: на власному сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

З огляду на зазначене, твердження заявника, що фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов договору є дії, які засвідчують його бажання укласти цей договір, зокрема здійснення споживання природного газу боржником, про що свідчить часткова оплата послуг - не заслуговують на увагу, оскільки доказів здійснення такої оплати саме ОСОБА_1 суду теж не надано.

Не надано заявником і доказів того, що власником квартири АДРЕСА_1 , яка за змістом заяви є об`єктом постачання газу, є саме боржник у справі.

Як вбачається з відповіді № 2288826 від 29.01.2026, отриманої судом на запит з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання боржника ОСОБА_1 зареєстровано у АДРЕСА_2 .

З урахуванням викладеного, у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя доходить висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу в цій справі.

Разом з тим, вважаю за необхідне роз`яснити заявникові, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом (розділ ІІ Наказне провадження), після усунення її недоліків.

Також, відповідно до частини другої статті 164 ЦПК України заявнику слід роз`яснити, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 2559,97 грн.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя П.В. Тишкун