Провадження № 6/161/41/26
У Х В А Л А

02 лютого 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дручок О.М.

представника заявника Хомича Д.В.,

розглянувши матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хомича Дмитра Володимировича про розстрочення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області суду у справі №161/17833/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 через свого адвоката Хомича Д.В. подала до суду заяву у якій просить розстрочити виконання судового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2025 року у справі №161/17833/25 яким стягнуто з неї на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №312647364 від 01.05.2019 року в розмірі 13013,00 грн., судовий збір у розмірі 1126,90 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. загалом на строк 12 місяців рівними частинами по 1345,00 грн..

Вказує, що підставою для розстрочення виконання рішення суду відповідачу є скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , просить врахувати, що на даний момент відповідач не отримає жодного доходу, так як заявник на даний момент перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку і отримує виплати на дитину у розмірі 860,00 грн на місяць, а тому ОСОБА_1 позбавлена можливості погасити суму боргу.

Враховуючи вищевикладене, просить розстрочити виконання рішення суду, стягнувши з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ЕЙС», суму у розмірі 16139,90 грн., рівними щомісячними частинами (платежами) протягом дванадцяти місяців.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» у судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Представник заявника адвокат Хомич Д.В. в судовому засіданні заяву про розстрочення виконання рішення підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у заяві.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, докази, надані на обґрунтування заяви, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №312647364 від 01.05.2019 року в розмірі 13013,00 грн., судовий збір у розмірі 1126,90 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

В той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, пов`язане з важким фінансовим становищем, адже на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку і отримує лише виплати на дитину у розмірі 860,00 грн..

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 , задовольнити повністю, оскільки заявник просить розстрочити рішення суду, в межах строку, встановленого вимогами частини п`ятої статті 435 ЦПК України.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 , виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2025 року терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання законної сили рішення суду, встановивши порядок шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 1345 гривень 00 копійки

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хомича Дмитра Володимировича про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2025 року у справі № 161/17833/25 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» за кредитним договором №312647364 від 01.05.2019 в розмірі 13013 (тринадцять тисяч тринадцять) гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі 1126 (одна тисяча сто двадцять шість) гривень 90 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на дванадцять місяців рівними щомісячними частинами (платежами) у розмірі 1345 (одна тисяча сорок п`ять) гривень 00 копійок, починаючи з 05 січня 2026 року по 05 січня 2027 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 02 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур