Справа №345/5796/25
Провадження № 2/345/142/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

19.01.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

Представник «Фінансової компанії «Європейська агенція з повернення боргів» Москаленко М.С. звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 101463597 від 14.12.2021 в розмірі 21 893,08 грн., з яких: 10 560,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 033,08 грн. сума заборгованості за відсотками, 1300,00 грн заборгованість за комісією.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.12.2025 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 101463597. Згідно умов Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі 13000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 13 000,00 грн.

16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 101463597 в розмірі 21 893,08 грн., з яких: 10 560,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 033,08 грн. сума заборгованості за відсотками, 1300,00 грн заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подавав, будь яких інших клопотань та заяв від відповідача до суду подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що Судом встановлено, що 14.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №101463597.

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 13 000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3900,00 грн., які нараховуються за ставкою 1 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4 кредит надається строком на 30 днів з 14.12.2021 по 14.12.2021.

Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» укладення договору №101463597 відбулося шляхом накладення ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U37617.

На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 13000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36577066.

16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 16072024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101463597, що підтверджено реєстром боржників.

Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, яке розраховане за період з 14.12.2021 по 12.02.2022 ТОВ «Мілоан», загальна заборгованість за Договором № 101463597 від 14.12.2021 року становить 21 893,08 грн., з яких: 10 560,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 033,08 грн. сума заборгованості за відсотками, 1300,00 грн заборгованість за комісією.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу № 16072024 ТзОВ «Мілоан» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 101463597 у розмірі 21 893,08 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України).

Частиною 1ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним уст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з наведених положень чинного законодавства та встановлених обставин, зі справи вбачається, що відповідачем 14.12.2021 року було укладено в електронній формі кредитний договір №101463597 з ТОВ «Мілоан» на суму 13 000 грн. Кошти були переведені на рахунок позичальника у розмірі 13 000 грн.

Відповідач отримав кошти за договором № 101463597 від 14.12.2021, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернув.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Після спливу визначеного договором строку кредитування (зміни строку виконання зобов`язання) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Суд застосовує до спірних правовідносин відповідну судову практику Великої Палати Верховного Суду, яка є релевантною до цієї справи і незмінною.

Виходячи з правового аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії кредитного договору, слід дійти висновку, що вимоги кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом за порушення виконання зобов`язання за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджуються з нормами матеріального права, а відтак не дають підстав для висновку про порушене право кредитора в цій частині вимог.

Так, досліджуючи подані позивачем докази в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості, зокрема, за договором №101463597 від 14.12.2021 року, перевіривши їх, оцінивши у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, суд виходить з такого.

За пред`явленим позовом кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сума заборгованості за договором №101463597 від 14.12.2021 становить 21 893,08 грн., з яких: 10 560,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 033,08 грн. сума заборгованості за відсотками, 1300,00 грн заборгованість за комісією.

Водночас судом встановлено, що умовами договору №101463597 від 14.12.2021 року, а саме п. 1.3, 1.4 кредит надається строком на 30 днів з 14.12.2021 по 14.12.2021 із нарахуванням процентів за ставкою 1 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 3 900,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №101463597 від 14.12.2021, проведеного ТОВ «Мілоан», яке розраховане за період з 14.12.2021 по 12.02.2022, загальна заборгованість за Договором № 101463597 від 14.12.2021 року становить 21 893,08 грн., з яких: 10 560,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 033,08 грн. сума заборгованості за відсотками, 1300,00 грн заборгованість за комісією.

Таким чином нарахування процентів здійснювалось більше ніж за 30 днів, що перевищує строк, на який надавався кредит, тоді як доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України.

В результаті аналізу вказаних доказів суд, перевіривши розрахунок, встановив наступне.

Відповідно до умов договору розмір нарахованих відсотків має становити 3900,00 грн за період з 14.12.2021 по 13.01.2022 року, виходячи з розрахунку: 13 000,00 грн (тіло кредиту) х 1% (процентна ставка) х 30 днів (строк кредиту).

Вимога позивача в частині стягнення заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджується з нормами матеріального права, а тому в частині складової вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно відмовити.

Окрім того як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення, яке надане ТОВ «Мілоан», відповідачем здійснювалася сплата відсотків, комісії, та тіла кредиту, а саме:

- 13.01.2022 сплата відсотків на суму 1040,00 грн, сплата комісії на суму 650,00 грн, сплата тіла кредиту на суму 650,00 грн;

- 20.01.2022 сплата відсотків на суму 1004,00 грн, сплата комісії на суму 617,00 грн, сплата тіла кредиту на суму 617,00 грн;

- 26.01.2022 сплата відсотків на суму 1417,00 грн, сплата комісії на суму 1173,00 грн, сплата тіла кредиту на суму 1173,00 грн;

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1300,00 грн., суд зазначає наступне.

Умовами договору п.1.5.1 передбачено сплату комісії 1300,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до положень ч.ч.1 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно положень ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

ТОВ "Мілоан" фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.

Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту належить відмовити, а сплачені суми зарахувати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

В межах заявлених позивачем вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним № 101463597 від 14.12.2021, яка складається із тіла кредиту у розмірі 13 000,00 грн та 3900,00 грн відсотків по кредиту в межах, передбачених договором, за 30 днів.

Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення, яке надане ТОВ «Мілоан», відповідачем здійснювалася сплата відсотків у загальному розмірі 3 461,00 грн, комісії - 2 440,00 грн, та тіла кредиту - 2 440,00 грн.

З огляду на викладене, суд виснує про необхідність зарахування оплачених відповідачем відсотків на суму 3 461,00 грн в рахунок визначених 3900,00 грн відсотків по кредиту в межах, передбачених договором, за 30 днів.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Враховуючи, що у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту відмовлено, сплачену суму 2 440,00 грн слід зарахувати в рахунок погашення відсотків 439,00 грн та тіла кредиту 2 001,00 грн.

За таких обставин суд враховує встановлені обставини справи, норми ЦК України, і тому вважає обґрунтованими тільки вимоги стосовно стягнення суми заборгованості за тілом кредитом, з урахуванням погашення відповідачем на суму 4 441,00 грн.

Беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним договору кредитного договору, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту з урахуванням погашення відповідачем необхідно задовольнити та стягнути кошти у загальній сумі 8 559,00 грн., в той же час, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Розподіл судових витрат:

Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжною інструкцією від 23.09.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 183,78 грн.

3028,00 грн х 8 559,00 грн. / 21 893,08 грн. = 1 183,78 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).

На підставі викладеного, ст.ст. 204, 207, 512, 514, 525, 526, 610, 612, 628, 639, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», керуючись ст.ст. 12, 137, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код юридичної особи 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість: за кредитним договором № 101463597 від 14.12.2021 в сумі 8 559,00 грн. та 1 183,78 гривень сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: