Справа № 133/3384/25
Провадження № 22-ц/801/454/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

13 січня 2026 рокуСправа № 133/3384/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Войтка Ю. Б.,

суддів: Матківської М. В., Стадника І. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", в інтересах якої діє представник Білотіл Ангеліна Григорівна, на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року у цивільній справі № 133/3384/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

07 січня 2026 року до Вінницького апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", в інтересах якої діє представник Білотіл Ангеліна Григорівна, на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025року в указаній цивільній справі, яку подано з пропуском строку на його оскарження.

Одночасно в апеляційній скарзі скаржник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, посилаючись на те, що копію ухвали суду його представник отримав лише 10 листопада 2025 року. Скаржник зазначає, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 358 ЦПК України. При цьому скаржник наголошує, що вживав заходів для отримання матеріалів справи, зокрема звертався до суду першої інстанції із заявами через підсистему «Електронний суд», а також неодноразово телефонував до суду з проханням долучити до матеріалів справи заяву від 16 вересня 2025 року, на підставі якої судом було закрито провадження у справі.

За твердженням скаржника, він позбавлений можливості надати детальні обґрунтування та заперечення щодо незгоди із закриттям провадження у справі, оскільки не володіє текстом заяви від 16 вересня 2025 року, на яку суд послався як на підставу для закриття провадження. З огляду на викладене скаржник вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

02 січня 2026 року ухвалою Вінницького апеляційного суду скаржнику відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду. Зазначено, що ухвалу суду представник скаржника отримав 10 листопада 2025 року. Отже, останнім днем строку на апеляційне оскарження ухвали суду був 25 листопада 2025 року, тоді як апеляційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд» лише 30 грудня 2025 року, тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку, обчислюваного з дня отримання копії ухвали суду. Наголошено, що необхідно надати відомості та навести інші обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість подання апеляційної скарги у встановлений законом строк після отримання копії ухвали суду, тобто починаючи з 10 листопада 2025 року, та які унеможливлювали виконання вимог ЦПК України щодо своєчасного подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу. Водночас, подану апеляційну скаргу залишено без руху для надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 3028,00 грн, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Також, витребувано з Козятинського міськрайонного суду Вінницької області матеріали цивільної справи.

08 січня 2026 року на виконання вимог ухвали суду представник позивача Степанчук О. А. подала через підсистему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначає аналогічні підстави, що оскаржувана ухвала є внутрішньо суперечливою та не містить відомостей щодо заяви, на підставі якої закрито провадження у справі, зокрема про суб`єкта подання, її зміст і дату. За відсутності доступу до заяви від 16 вересня 2025 року скаржник, за його твердженням, був позбавлений можливості сформувати мотивовану апеляційну скаргу та належним чином перевірити підстави закриття провадження. У зв`язку з цим скаржник вважає, що пропуск строку на апеляційне оскарження обумовлений об`єктивними причинами, зумовленими бездіяльністю суду першої інстанції, а тому строк підлягає поновленню.

09 січня 2026 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду витребувана цивільна справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції 16 жовтня 2025 року за відсутності скаржника. Копію ухвали суду ТОВ «Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів» отримало 19 жовтня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, відповідно до якої ухвалу від 16 жовтня 2025 року у справі № 133/3384/25 надіслано до електронного кабінету товариства 19 жовтня 2025 року (а. с. 54).

Дослідивши апеляційну скаргу, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, матеріали справи колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тлумачення норм ч. 3 ст. 357 ЦПК України, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ, свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що існують поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків на оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, у тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 року в справі № 462/5552/13-ц зазначено, що вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити із того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Встановлено, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції 16 жовтня 2025 року за відсутності скаржника. При цьому копію ухвали суду ТОВ «Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів» отримало 19 жовтня 2025 року шляхом її доставки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Зазначена довідка свідчить, що ухвалу від 16 жовтня 2025 року у справі № 133/3384/25 було належним чином надіслано та доставлено до електронного кабінету скаржника 19 жовтня 2025 року (а. с. 54), а відтак саме з цієї дати скаржник вважається належним чином повідомленим про постановлення судового рішення та його зміст.

Відповідно до ч. 7 ст. 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

За правилами загальних засад цивільного законодавства, належне повідомлення представника про стан розгляду справи прирівнюється до належного повідомлення учасника справи.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 вказано, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно.

Відтак, посилання скаржника на те, що копію ухвали суду ним отримано лише 10 листопада 2025 року, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження слід обчислювати з цієї дати, є безпідставним. Як убачається з матеріалів справи, копію ухвали суду скаржник отримав 19 жовтня 2025 року, за таких обставин останнім днем строку на апеляційне оскарження ухвали суду був 03 листопада 2025 року, тоді як апеляційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд» лише 30 грудня 2025 року, тобто з пропуском установленого п`ятнадцятиденного строку, який обчислюється з дня належного вручення копії ухвали суду.

Разом з тим, твердження скаржника про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущено з поважних причин, так як ним вживалися заходи для отримання матеріалів справи, зокрема шляхом подання заяв через підсистему «Електронний суд» та неодноразових телефонних звернень до суду першої інстанції з проханням долучити до матеріалів справи заяву від 16 вересня 2025 року, на підставі якої судом було закрито провадження у справі, не приймаються апеляційним судом до уваги.

Обґрунтовуючи ці доводи, скаржник зазначає, що за відсутності доступу до вказаної заяви він був позбавлений можливості сформувати мотивовану апеляційну скаргу та належним чином перевірити підстави закриття провадження у справі. Однак апеляційний суд виходить з того, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, а не заява від 16 вересня 2025 року, у зв`язку з чим скаржник, реалізуючи право на апеляційне оскарження, мав навести доводи щодо незаконності чи необґрунтованості саме оскаржуваної ухвали, зокрема викласти, у чому полягає неправильність висновків суду щодо підстав закриття провадження, незалежно від змісту відповідної заяви.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що заява від 16 вересня 2025 року про закриття провадження у справі, подана не відповідачем, а представником позивача Степанчук О. А. через підсистему «Електронний суд».

За таких обставин посилання скаржника на те, що йому не було відомо про існування чи зміст заяви від 16 вересня 2025 року, спростовується матеріалами справи та є внутрішньо суперечливим, оскільки відповідна заява була подана через підсистему «Електронний суд» уповноваженим представником сторони, а відтак доступ до неї міг бути забезпечений у порядку, передбаченому процесуальним законом.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що наведені скаржником доводи не підтверджують наявності об`єктивних та непереборних обставин, які б унеможливлювали своєчасне подання апеляційної скарги, та не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За таких обставин Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що копію ухвали суду доставлено до електронного кабінету ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" 19 жовтня 2025 року, у зв`язку з чим відповідно до вимог частини шостої статті 272 ЦПК України судове рішення вважається врученим саме з цієї дати. Відтак останнім днем строку на апеляційне оскарження ухвали суду був 03 листопада 2025 року, однак з порушенням приписів статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу подано лише 30 грудня 2025 року, тобто з пропуском установленого процесуального строку. Доводи, викладені у заявах про поновлення строку на апеляційне оскарження, належними та допустимими доказами не підтверджені, не узгоджуються з матеріалами справи та не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не продано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

В даному випадку наведені представником позивача підстави для поновлення строку визнати поважними не можна, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" необхідно відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", в інтересах якої діє представник Білотіл Ангеліна Григорівна, на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року у цивільній справі № 133/3384/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник