Справа № 461/3103/25 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/2955/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

секретаря: Заяць Я.І.

без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позов мотивував тим, що їхній спільний з відповідачкою син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом 5 курсу Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького та знаходиться на його повному утриманні, у зв`язку з чим він несе щомісячні витрати в розмірі 40 000 грн, зокрема, на оренду житла, оплату хірургічних операцій, купівлю одягу та продуктів харчування тощо.

Відповідачка життям сина не цікавиться, не надає коштів на його утримання, тому виникла потреба у стягненні з неї аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 20 000 грн щомісячно.

З наведених підстав просив стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 20 000 грн щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовлено.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що висновок суду про те, що витрати на утримання сина є його добровільною справою, є помилковим, оскільки стаття 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, а право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що їхній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердив витрати на його у тримання в розмір 40 000 грн щомісячно.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 02 лютого 2026 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем щомісячний розмір витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, не підтверджено належними та допустимими доказами, а понесені позивачем витрати є виключно добровільними витратами та не свідчать про існування обов`язку відповідача здійснювати їх компенсацію .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних мотивів.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200,201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року в справі № 756/9882/19.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим повторно міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31 серпня 2021 року № 283 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААТ № 478757 від 01 липня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання з 26 червня 2024 року до 26 липня 2027 року.

Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 654421 від 04 червня 2025 року ОСОБА_3 навчається в Державному некомерційному підприємстві «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» на денній формі навчання.

26 листопада 2024 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_2 .

Пунктом 4.2. договору оренди квартири від 26 листопада 2024 року передбачено, що орендна плата за один календарний місяць оренди складає гривневий еквівалент суми 500 доларів США по курсу продажу валюти в ПАТ «ПриватБанк» на день здійснення оплати.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття, однак продовжує навчання на денній формі навчання, він є таким, що не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як батька так і матері, оскільки в обох батьків є обов`язок утримувати своїх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює помічницею по догляду в м. Салерно (Республіка Італія), отримуючи погодинну заробітну плату в розмірі 6.30 євро за годину з робочим часом 25 годин на тиждень.

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 03 лютого 2025 року, виданою Муніципалітетом Меркато Сан Северино, провінція Салерно, Республіка Італія, ОСОБА_7 з 04 січня 2023 року проживала по АДРЕСА_3 , а з 27 вересня 2024 року проживає по АДРЕСА_4 разом з дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витягом з актового запису про народження № 409 IA підтверджується, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Рожнятівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, неповнолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з відповідачкою за кордоном, перебуваючи на її утриманні, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчаючись в Державному некомерційному підприємстві «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» отримує матеріальну допомогу від позивача.

Однак, обгрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі 20 000 грн, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір понесених ним витрат на матеріальну допомогу сину, що продовжує навчання, та необхідність стягнення з відповідачки аліментів саме в такому розмірі.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідачка у відзиві на позовну заяву зазначала про те, що постійно спілкується з сином та надсилає йому кошти на його потреби, однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що несистематичне надсилання коштів повністю залежить від волі платника, а тому в повній мірі не може забезпечувати належне утримання дитини, що продовжує навчання.

В той же час батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 та від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, відтак не має змоги працевлаштуватися для того, щоб самостійно забезпечувати себе, в той же час він потребує коштів на купівлю одягу, взуття, харчування, засобів гігієни, підручників, оплату проїзду в громадському транспорті і позивач один не може забезпечити всіх потреб сина з огляду на обов`язок обох батьків забезпечувати своїх дітей, беручи до уваги стан здоров`я позивача, перебування на утримання відповідачки ще двох спільних дітей сторін, які з нею проживають за кордоном, а також те,що відповідачка є працездатною особою, отримує достойний та стабільний дохід, відтак має можливість надавати матеріальну допомогу своєму синові, що продовжує навчання, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 18 червня 2025 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 18 червня 2025 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.