Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2161/25 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/2161/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 21 червня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Шкирі В.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

До Корольовського районного суду м.Житомира 05 травня 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 , яка подана через адвоката Капустинську Ганну Олександрівну, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що 01 травня 2025 року Корольовським районним судом м.Житомира постановлено заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та вирішено питання судового збору. Разом із тим, постановлюючи вказане заочне рішення, суд не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 21 червня 2025 року заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Капустинської Г.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №296/2161/25 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, залишена без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника адвоката Капустинську Г.О. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити додаткове рішення, яким задовольнити заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01 травня 2025 року позов задоволений. Представник позивача 05 травня 2025 року через канцелярію суду першої інстанції подала заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. При подачі позовної заяви до суду відповідно до п.9 частини третьої ст.175 ЦПК України зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені позивачем і становлять орієнтовно 5 211,20 грн та складаються з суми сплаченого судового збору, що підтверджується квитанцією у розмірі 1 211,20 грн, та витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 4 000 грн. У межах строку, 05 травня 2025 року подана заява про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу, разом із доказами таких витрат. Суд першої інстанції не прийняв до уваги вказане вище та залишив без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення, посилавшись на частину восьму ст.141 ЦПК України. Наголошено, що судове засідання судом не проводилося і тому сторона не мала можливості зазначити про намір подати до суду заяву про винесення додаткового рішення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Капустинська Г.О. апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.118). Згідно з частиною другою ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту третього частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя ст.270 ЦПК України).

За положеннями частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволений. Стягнуто з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в сумі 5 126,32 грн та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Отже, судом першої інстанції постановлено заочне рішення, учасники справи в судове засідання не з`явилися, судові дебати не проводилися.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц зробила висновок, що вимога частини восьмої ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановляється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, до суду першої інстанції 05 травня 2025 року від позивача ОСОБА_1 через її представника адвоката Капустинську Г.О. надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. У підтвердження надання правничої допомоги до заяві додані наступні документи: договір про надання професійної правничої допомоги від 03 вересня 2024 року; акт здавання - приймання послуг від 02 травня 2025 року; квитанція до прибуткового касового ордера від 26 лютого 2025 року №4 на суму 4 000 грн (а.с.58-60).

Залишаючи без розгляду заяву сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (про ухвалення додаткового рішення), суд першої інстанції виходив із того, що докази витрат на правничу допомогу подані з порушенням частини восьмої ст.141 ЦПК України. Так, заява представника позивача не містить висловів, що докази про судові витрати не можуть бути подані та будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, представником позивача не заявлено клопотання на поновлення пропущеного строку на подачу доказів.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Також, у позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Капустинська Г.О. відповідно до п.9 частини третьої ст.175 ЦПК України зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені позивачем, становить 5 211,20 грн та складається з суми сплаченого судового збору 1 211,20 та витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 4 000 грн, а у прохальній частині позову просила стягнути з ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати. Отже, вже при подачі позову сторона позивача заявила про стягнення витрат на правничу допомогу.

У подальшому представник позивача у строк, визначений частиною восьмою ст.141 ЦПК України, подала докази про розмір витрат, зокрема, акт здавання-приймання послуг від 02 травня 2025 року, який складений після постановлення 01 травня 2025 року заочного рішення.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про залишення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.

Згідно з частиною першою ст.379 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, позивачем додержані вимоги частини восьмої ст.141 ЦПК України щодо строку та подання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до Корольовського районного суду м.Житомира, оскільки суд першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення ще не розглянув, а помилково залишив її без розгляду, що вказує на дочасність прохальної частини апеляційної скарги щодо вирішення судом апеляційної інстанції витрат, понесених позивачем на надання професійної правничої допомоги при розгляді спору в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 21 червня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: