ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фастівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батьківство,

встановила:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з цим позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 справа надійшла в провадження судді Анапріюк С.П.

01.12.2025 з метою перевірки місця реєстрації відповідачів суд в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи.

Зміст відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2217600 від 07.01.2026 свідчить, що за вказаними у позовній заяві параметрами особу (відповідача) не знайдено.

27.01.2026 до суду надійшла відповідь Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.03.2025 знята з реєстрації за адресою, що вказана позивачем у позовній заяві.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 07.01.2026 залишив без руху позовну заяву з підстав її невідповідності вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та надав позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Одночасно суд роз`яснив позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

У вказаній ухвалі суд зазначив про те, що з метою усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно подати позовну заяву в оновленій редакції із зазначенням відомостей стосовно зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або перебування відповідача чи останнього відомого місця реєстрації відповідача.

Позивачу надіслано ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.01.2026 про залишення позовної заяви без руху на вказану ним у позовній заяві адресу, а саме: АДРЕСА_1 , трекінг №R19.

26.01.2026 конверт з вказаною копією ухвали повернувся з відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Станом на 02.02.2026 заява позивача про усунення недоліків до суду не надходила.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, передбачено, що кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (Judgement of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France).

Право на доступ до суду не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року, Osman v. the United Kingdom від 28.10.1998 року, та Kreuz v. Poland від 19.06.2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

До критеріїв оцінювання розумності строку розгляду справи відносяться складність справи та поведінка заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

В контексті викладеного суд зазначає, що приписами ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні й прийнятті до розгляду судом позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Позивач звернувся з цим позовом до суду, тому саме він зобов`язаний з розумним інтервалом часу добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами упродовж усього періоду після подання його позову та самостійно цікавитись провадженням у справі.

Крім цього, суд бере до уваги, що копія ухвали суду надсилались позивачу за повідомленою ним суду особисто у позовній заяві адресою, однак позивач не вчинив дій щодо отримання цієї копії, більш того протягом всього часу перебування його позовної заяви у суді не вчинив будь-яких активних дій з метою з`ясування обставин щодо прийняття чи не прийняття судом його позову до розгляду.

Отже позивач не виконав належним чином свої процесуальні обов`язки.

Відповідно до другого речення ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на те, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, вважаю наявними правові підстави вважати її неподаною та повернути позивачу.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185, 258, 354 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фастівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батьківство вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК