Справа №752/397/26
Провадження №2/752/6473/26
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

02 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, казенного підприємства «Укрспецзв`язок», директора структурного підрозділу казенного підприємства «Укрспецзв`язок» Унтіла Андрія Олександровича, Голови Київської міської державної адміністрації Віталія Кличка, Комунального підприємства «Київський метрополітен», Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання права на отримання інформації, стягнення майнової шкоди та зобов`язання вчинити певні дії-,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, казенного підприємства «Укрспецзв`язок», директора структурного підрозділу казенного підприємства «Укрспецзв`язок» Унтіла Андрія Олександровича, Голови Київської міської державної адміністрації Віталія Кличка, Комунального підприємства «Київський метрополітен», Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання права на отримання інформації, стягнення майнової шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.01.2026 вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.175, 177 ЦПК України, та наданий позивачу 10-денний строк з дня отримання ухвали на усунення недоліків.

На виконання вищевказаної ухвали позивач надав уточнену позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження у цій справі в частині позовних вимог до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (ч.1 ст. 46 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч.1 ст. 47 ЦПК України).

Відтак, учасниками справи можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч.1 ст.89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва (третя статті 95 ЦК України).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 14 червня 2021 року в справі № 760/32455/19 звертала увагу, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Порядок державної реєстрації юридичних осіб визначений у Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Так, п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц зазначено, що приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 122 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження; пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 109 КАС України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного чи адміністративного судочинства, відповідно, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

Системний аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що позивачем у позовній заяві зазначено відповідачем, зокрема, Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке не має статусу юридичної особи та є територіальним підрозділом Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке утворено як юридична особи публічного права відповідно до постанови КМУ від 16 вересня 2015 р. № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", ч. 1 ст. 15 Закону України "Про Національну поліцію".

Відтак, Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві не має цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності, а чинний ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які не мають статусу юридичної особи.

За таких обставин, суд вважає, що справа з таким суб`єктним складом учасників, один з яких не має цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За таких обставин, суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Керуючись ст. 42, 46-47, 186, 258-260, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, казенного підприємства «Укрспецзв`язок», директора структурного підрозділу казенного підприємства «Укрспецзв`язок» Унтіла Андрія Олександровича, Голови Київської міської державної адміністрації Віталія Кличка, Комунального підприємства «Київський метрополітен», Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання права на отримання інформації, стягнення майнової шкоди та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 02.02.2026.

Суддя Ж. І. Кордюкова