ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2019 року. За час шлюбу ними було усиновлено трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час подачі позову сторони не проживають разом. Дружина зареєстрована та проживає окремо. Діти зареєстровані та проживають з позивачем. Фактично сім`я припинила існування. Відповідач за весь час окремого проживання будь якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, як і не займається їх вихованням. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/3 частини від з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дітей.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Доповнивши, що 15 січня 2026 року Фастівським міськрайонним судом прийнято рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Рішення не набрало законної сили.

В судове засідання відповідач не з`явилася про час слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, заяв, клопотань щодо розгляду справи від неї не надходило.

У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що 15 червня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, про що зроблено актовий запис № 114.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 15 лютого 2022 року (повторно) ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 15 лютого 2022 року (повторно) ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 15 лютого 2022 року (повторно) ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5 .

Як вбачається з вказаних свідоцтв про народження батьками дітей є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/017595419 від 25.11.2025 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/017595457 від 25.11.2025, № 2025/017595516 від 25.11.2025, № 2025/017595571 від 25.11.2025 діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З Акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.11.2025 року складеного головою комітету самоорганізації населення м/р Казнівка Зєвако О.І., діловода сектору демократичних ініціатив виконавчого комітету ФМР ОСОБА_7 при обстеженні матеріально-побутових умов громадянина ОСОБА_1 проживаючого в АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з дітьми: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 участі у вихованні дітей з 17 листопада 2025 року не приймає, фінансово не підтримує.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ст. 182, 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина.

Задовольняючи позов, суд враховує, що діти проживають з батьком, доказів, що заперечують даний факт відповідачем не надано, відповідач є працездатною особою, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, а також не повідомлено будь-які інші обставини, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Керуючись ст. 4,12,13,76-82,141,258,259,263,265,268,430 ЦПК України, на підставі ст. 180,182-184,191 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідент.номер: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідент.номер: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідент.номер: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідент.номер: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 09.12.2025 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн, судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного тексту рішення.

Повний текст рішення проголошено 03 лютого 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей