Справа № 285/6177/25
провадження у справі №2/0285/710/26
13 січня 2026 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Кородчук О.О. та осіб, які беруть участь у справі:
позивач: представник не прибув,
відповідач: не прибув,
розглянувши заочно у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Короткий зміст позовної заяви
Крім того, обґрунтовуючи позов зазначає, що 19.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2132929, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 4 000 грн зі сплатою 0,01% в день та кінцевим терміном повернення кредитних коштів 19.10.2024. За договором факторингу позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 13 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 11, 60 грн, пеня в розмірі
8 000 грн, комісія за надання кредиту в розмірі 1 188, 40 грн.
Доводи сторін у справі
Позивач просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Цього ж дня ТОВ «Аванс Кредит» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 20 000 грн (а.с. 18).
За договором факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 44-48).
Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 47 226 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 17 226 грн; штраф в розмірі 10 000 грн (а.с. 19).
Однак, матеріали справи не містять доказів перерахування ТОВ «Аванс Кредит» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 2 600 грн.
За договором факторингу, позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 44-48).
Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 6 718,40 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 600 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 2 187, 90 грн., штраф в розмірі 1 930,50 грн. (а.с. 30).
Цього ж дня ТОВ «Аванс Кредит» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 5 000 грн (а.с. 41).
За договором факторингу, позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 44-48).
Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 13 019 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 4 306 грн 50 коп., заборгованість за штрафними санкціями в розмірі 3 712 грн 50 коп. (а.с. 42).
ІV. Крім того встановлено, що 19.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2132929, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 4 000 грн зі сплатою 0,01% в день та кінцевим терміном повернення кредитних коштів 19.10.2024 (а.с. 56).
Однак, матеріали справи не містять доказів перерахування ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 4 000 грн.
За договором факторингу, позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 61-70).
Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 13 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 11, 60 грн, пеня в розмірі 8 000 грн, комісія за надання кредиту в розмірі 1 188, 40 грн (а.с. 72).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц).
Встановлено, що проценти за користування кредитом нараховано в межах строку кредитування, у порядку та згідно умов, передбачених кредитних договором.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом підтверджуються належними, допустимим і достатніми доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Разом з тим, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 10 000 грн необхідно відмовити, оскільки відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Встановлено, що проценти за користування кредитом нараховано в межах строку кредитування, у порядку та згідно умов, передбачених кредитних договором.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
Разом з тим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 3 712 грн 50 коп. не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
№ 2132929 від 19.09.2024
Однак, матеріали справи не містять доказів перерахування ТОВ «Аванс Кредит» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 2 600 грн.
Також судом встановлено, що 19.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2132929, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 4 000 грн зі сплатою 0,01% в день та кінцевим терміном повернення кредитних коштів 19.10.2024 (а.с. 56).
Однак, матеріали справи не містять доказів перерахування ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 4 000 грн.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із п. 1 кредитного договору № 2132929 від 19.09.2024 позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника (а.с. 56).
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач повинен був надати суду докази, з яких можливо встановити виконання кредитодавцем своїх обов`язків за кредитним договором, зокрема щодо перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача.
Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування кредитодавцем кредитних коштів на банківський рахунок відповідача (квитанції, касового ордера, фіскального чека, тощо).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Сам по собі розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом на підтвердження факту перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача.
Висновки за результатами розгляду позовної заяви
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджуються належними доказами, а тому підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій в розмірі
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 13.01.2026.

Суддя Т.Б. Сташків