РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/710/25

Провадження № 2/293/40/2026

29 січня 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , згідно якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за договором кредиту № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020 в розмірі 45171,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору кредиту № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020.

25.06.2025 суд у порядку ч.8 ст. 187 ЦПК України отримав відповідь № 1514455 від 25.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 25.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Розгляд справи по суті призначив на 05.08.2025.

05.08.2025 розгляд справи не відбувся через зайнятість головуючої судді у справі №279/513/21. Наступне судове засідання з розгляду справи суд призначив на 17.09.2025.

Ухвалою від 17.09.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 20.10.2025. Одночасно визнав явку відповідача обов`язковою.

Ухвалою від 20.10.2025 суд розгляд справи по суті за клопотанням сторони відповідача відклав на 17.11.2025 та у порядку ст. 84 ЦПК України витребував у АТ "Райффайзен банк"

- інформацію про належність р/р НОМЕР_1 , який був відкритий у АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- інформацію чи емітувалася на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 платіжна картка маска картки НОМЕР_3 ;

- первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезазначені первинні документи, просимо надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт нарахування коштів на рахунок - маска карти позичальника);

- повний номер рахунку маски-картки НОМЕР_3 .

30.10.2025 на виконання вимог ухвали суду від 20.10.2025 від АТ "Райффайзен банк" надійшла запитувана інформація (а.с.146).

Ухвалою від 17.11.2025 суд за клопотанням сторони відповідача відклав розгляд справи по суті на 18.12.2025 та у порядку ст. 84 ЦПК України витребував у АТ "Райффайзен банк" первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення) (у випадку неможливості надати вищезазначені первинні документи, просимо надати інші, прирівняні до них (довідки/листи), що підтверджують факт нарахування коштів на рахунок - НОМЕР_4 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме операцій про перерахунок коштів АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на виконання зобов`язання за кредитним договором №010/61124/82/936482 від 13.11.2020 року у період з 13.11.2020 по 22.11.2024.

03.12.2025 на виконання вимог ухвали суду від 17.11.2025 від АТ "Райффайзен банк" надійшла запитувана інформація (а.с.168-177).

Ухвалою від 18.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 13.01.2026.

13.01.2026 розгляд справи не відбувся через зайнятість головуючої судді у справі №293/1334/25. Наступне судове засідання з розгляду справи суд призначив на 29.01.2026.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 (відповідач).

Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 171,46 грн, з яких: 45 171,46 грн - заборгованість за основною сумою боргу.

20.11.2024 між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги №114/2-73, відповідно до умов якого АТ "Райффайзен Банк" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020.

Отже позивач доводить, що наділений правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020 в сумі 45 171,46 грн.

Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість за кредитом не погасив.

З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання від 29.01.2026 сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У прохальній частині позову та у відповіді на відзив позивач просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.2, 71/зворотна сторона/).

Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

У письмових поясненнях, які надійшли до суду від 20.10.2025 відповідач просить розглядати справу у його відсутності, вказує, що ним узгоджена правова позиція у справі з представником. У позові просить відмовити (а.с.120-121).

Одночасно, у письмових поясненнях зазначає, що дійсно був клієнтом АТ "Райффайзен Банк", яким йому було видано декілька карток, зокрема для виплат та додатково кредитну картку. Доводить, що наразі не користується послугами банку, претензій від банку стосовно наявної заборгованості не надходило. Вказане доводить отриманою довідкою про рух коштів по рахунку НОМЕР_5 .

30.07.2025 від сторони відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву (а.с.43-47).

Свої заперечення відповідач ґрунтує на тому, що позивачем не доведено виконання умов передачі коштів за договором, а саме відсутні первинні документи, що посвідчують перерахування грошових коштів відповідачу в розмірах передбачених кредитним договором.

Також вказує на неправильність розрахунку заборгованості доданого позивачем за яким заборгованість за дозволеним овердрафтом 26392,00 грн, заборгованість за недозволеним овердрафтом - 18779,46 грн. Заборгованість пораховано станом на 22.11.2024, при тому, що строк кредитування сплив 13.11.2024 (48 місяців) та відрізняються початкові суми кредитування. Також зазначає,що у розрахунку наявна графа «нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом», зазначені суми яких додаються до основного боргу, тобто позивач додає суму відсотків до основного боргу, при цьому зазначаючи, що суму заборгованості за відсотками не стягує.

Окрім того, зазначає, що позивачем не підтверджено факту переходу права вимоги за кредитним договором №010/61124/82/936482 від 13.11.2020 року від АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та його не повідомлено про зміну кредитора за вказаним договором.

Відтак, уважає, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов за кредитним договором №2010/61124/82/936482 від 13.11.2020, а також первинних бухгалтерських документів та право вимоги до відповідача за договором відступлення права вимоги №114/2-73 від 20.11.2024 , а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та доведеністю беззаперечного факту порушення відповідачем прав позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

У відповіді на відзив, який поданий позивачем в порядку ст. 179 ЦПК України (а.с. 68-72), позивач заперечуючи проти доводів відповідача, викладених у відзиві, вказав, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ", а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Зазначає, що позивачем отримано від первісного кредитора розрахунок заборгованості за кредитним договором № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020 та виписку по особовому рахунку за кредитним договором № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020, що доводить отримання кредитних коштів відповідачем за умовами договору та наявну заборгованість та доводить, що надані додаткові розрахунки заборгованості за кредитним договором є складеними первісним кредитором, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх.

Окремо звертає увагу, що перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.

Стосовно переходу права вимоги, то пояснює, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні , а не документи, що засвідчують права, які передаються.

Враховуючи те, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивачем надано Витяг з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб.

Також зазначає, що договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений відповідно до вимог чинного законодавства, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача та є належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором.

Отож, враховуючи обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених у Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

08.08.2025 на адресу суду від відповідача відповідно до ст.180 ЦПК надійшли заперечення (а.с.88-92), які за своїм змістом є аналогічними змісту відзиву на позов.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні від 29.01.2026 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.11.2020 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №010/61124/82/936482 (а.с.5).

Відповідно до погоджених умов договору банк відкриває картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 в гривні, випускає та надає персональну картку. Тарифна модель "Кредитна картка 100 днів", ПК MasterСard "100 днів" (п.п.1.1. договору).

Максимальний ліміт кредиту складає п`ятсот тисяч (максимальний ліміт), в межах якого поточний ліміт кредиту. Розмір поточного ліміту на дату підписання заяви становиь 0 грн, на дату початку кредитування - 24100 грн. Строк кредиту сукупність періодів протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до п.2 заяви та протягом якого клієнт має право користуватися кредитом. Строк кредиту становить 48 місяців, починаючи з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). Зміна строку кредиту є можливою згідно із підпунктами 2.3.4 пункту 2.3 статті 2 розділу 8 Правил (п.п.1.4-1-5 договору).

Проценти (за користування кредитом протягом строку кредиту та у разі неповернення клієнтом кредиту в останній день строку кредиту) в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом процентна ставка фіксована, 48 % річних; процентна ставка у разі неповернення клієнтом кредиту в останній день строку кредиту становить 48% річних.

Процентна ставка за користування сумою кредиту "Оплата частинами" становить 0,0001 % річних (п.1.6 договору).

Згідно із паспортом споживчого кредиту за программою кредитування "Кредитна картка"/Тарифна модель "Кредитна картка 100 днів", визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості в рамках кредитування "Кредитна картка" для споживача, порядок повернення кредиту в рамках кредитування «Кредитна картка», основні умови кредитування "Оплата частинами" з урахуванням побажань споживача, порядок повернення кредиту в рамках умов кредитування "Оплата частинами", порядок повернення кредиту в рамках умов кредитування "Кредитний відпочинок" (а.с.5/звортна сторона/-6).

Відповідно до отриманої інформації від АТ "Райффайзен Банк" на ім`я ОСОБА_1 емітована банківська картка № НОМЕР_3 /повний номер картки НОМЕР_4 з належним йому рахунком НОМЕР_1 (а.с.146).

Відповідно до виписки по рахунку за датою відображень операцій від 13.11.2020-22.11.2024, сформованих АТ "Райффайзен Банк" (первісний кредитор), наданої позивачем (а.с.9-10;77-80) та виписки про рух коштів по кредитному договору №010/61124/82/936482 від 13.11.2020 за період з 13.11.2020 по 22.11.2024, отриманої судом від АТ "Райффайзен Банк", встановлено користування відповідачем кредитними коштами (а.с.171-177).

Згідно із розрахунком заборгованості по картковому кредиту, сформованим первісним кредитором з відображенням деталей операції заборгованість відповідача станом 22.11.2024 становить 45 171,46 гривень, з яких заборгованість за дозволених овердрафтом 26392,00 грн та заборгованість за недозволеним овердрафтом 18 779,46 грн (а.с.11, 81).

20.11.2024 між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги №114/2-73, відповідно до умов якого АТ "Райффайзен Банк" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020.

Відповідно до реєстру боржників від 22.11.2024 до договору відступлення права вимоги №114/2-73 від 20.11.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 45 171,46 гривень, що є заборгованістю за основною сумою боргу (а.с.15).

Позивач зазначає, що в порушення умов вказаного договору кредиту, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 45 171,46 гривень.

Оскільки, відповідач добровільно не погасив існуючу заборгованість перед позивачем після набуття права вимоги останнім, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, особою, яка набула таке право відповідно до договору відступлення права вимоги.

Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку первісний кредитор).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, підписання кредитного договору № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020 свідчить про те, що ОСОБА_1 (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав кредитний договір, однак умови договору порушив. Зворотного відповідач не доведено.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність доведення факту надання йому таких кредитних коштів та користування ними, то суд вказує, що такі доводи відповідача не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достаніми доказами та спростовуються матеріалами справи.

При цьому суд ураховує, що надані відповідачем довідка про рух коштів по рахунку та реквізити рахунку, якими відповідач доводить відсутність заборгованості за кредитом є відмінними від тих, які мають місце за умовами кредитного договору.

Водночас, відповідач вказуючи на неправомірність розрахунку, свого розрахунку заборгованості не надає.

Відтак, суд уважає доведеним факт як надання кредитних коштів відповідачу так і користування ними, а наявний розмір заборгованості за кредитним договором підтвердженим та таким, що ґрунтується на умовах договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі №916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі №910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі №904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі №5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі №9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі №903/849/17.

Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав.

За дослідженим судом договором відступлення права вимоги №114/2-73 від 20.11.2024, за яким зважаючи на доданий реєстр боржників до договору, відступлено право вимоги боргу відповідача за кредитним договором, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення.

Доказів, які вказували протилежне відповідачем не надано, зокрема, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Відтак, долучений до справи договір відступлення права вимоги №114/2-73 від 20.11.2024 є чинним, його дійсність ніким не оспорена , а тому і підлягає до виконання.

Отож, право грошової вимоги заборгованості за кредитним договором № 010/61124/82/936482 від 13.11.2020 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" (позивач). Зворотного відповідачем не доведено.

При цьому, слід зазначити, що факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань та підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Про вказане, зокрема, резюмує і Верховний Суд у постановах від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

З урахуванням наведених норм закону та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, )

- 45 171,46, грн заборгованість за основною сумою боргу;

- 3 028,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ( місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повне рішення складено 04.02.2026

Суддя Людмила ЛОСЬ