Справа № 643/5392/24
Провадження № 6/643/141/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Скотара А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Серікової Я.В.,

заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові (в режимі відеоконференції) заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2025 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики та 3% річних від простроченої суми та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсними окремих пунктів договорів,-

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення в обґрунтування якої зазначила, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2025 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики та 3% річних від простроченої суми задовольнити частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики грошей від 26.09.2019 у розмірі 10000,00 доларів США, три відсотки річних у розмірі 452,55 доларів США, а всього 10452,55 доларів США, у решті позовних вимог відмовити. Також стягнуто з заявниці на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 4160,70 грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсними окремих пунктів договорів відмовлено.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 39996,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17.06.2025 рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2025 в частині стягнення 3% скасовано, у задоволенні цих вимог відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3694,38 грн.

Заява про розстрочення виконання судового рішення мотивована тим, що ОСОБА_1 на виконання рішення суду вже сплачено: 01.08.2025 2000,00 доларів США; 04.09.2025 2000,00 доларів США, 29.09.2025 2000,00 доларів США, 13.11.2025 500,00 доларів США, 19.11.2025 500,00 доларів США, 22.12.2025 500,00 доларів США, а всього 7500,00 доларів США. Таким чином на цей час залишилось сплатити 2500,00 доларів США, 39996,00 грн та 3694,38 грн.

Для того, щоб виконати постанову та додаткове рішення суду вона була змушена продати частину свого майна, на даний час їй нема що продати, крім того вона має проблеми зі здоров`ям та має проходити періодичне лікування, яке потребує значних витрат, а отримує дохід у вигляді пенсії, що свідчить про неможливість сплатити залишок боргу одним платежем.

Просить розстрочити виконання постанови Харківського апеляційного суду від 17.06.2025 та додаткового рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2025 та затвердити такий графік їх виконання: 1) січень 2026 року - 400,00 доларів США, 6700,00 грн та 620,00 грн, 2) лютий 2026 року - 400,00 доларів США, 6700,00 грн та 620,00 грн, 3) березень 2026 року - 400,00 доларів США, 6700,00 грн та 620,00 грн, 4) квітень 2026 року - 400,00 доларів США, 6700,00 грн та 620,00 грн, 5) травень 2026 року - 400,00 доларів США, 6700,00 грн та 620,00 грн, 6) червень 2026 року - 500,00 доларів США, 6496,00 грн та 594,38 грн.

Від представника стягувача ОСОБА_3 , адвоката Загорулька Є.О., 07.01.2026 надійшли заперечення на заяву, у яких останній зазначає, що заявниця не надала доказів на підтвердження продажу свого та членів сім`ї майна і спрямування коштів, отриманих від його реалізації саме на виконання рішення суду; неможливості виконання рішення суду через стан здоров`я та погіршення цього стану; понесення непомірних витрат на лікування тощо. Довідка про розмір пенсії не свідчить про важке матеріальне становище боржниці, оскільки вона може отримувати дохід з інших джерел. Твердження щодо відсутності іншого майна у боржника спростовується наявним у матеріалах справи договором іпотеки. Крім того, розрахунок сплаченої суми на виконання судового рішення та суми, що залишилась до сплати не враховує відрахувань на користь приватного виконавця (виконавчий збір, винагорода, тощо). Представник стягувача вважає, що боржниця використовує інструмент розстрочення виключно з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань.

Отже, на думку представника стягувача матеріали заяви не містять обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду, не обґрунтовують винятковість випадку, у зв`язку з яким слід розстрочити виконання вказаного рішення суду. Достатніх обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак і про необхідність розстрочення його виконання заявником не зазначено, отже заява про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник стягувача у судовому засідання проти заяви заперечував, послався на обставини, викладені у запереченнях, просив у задоволенні заяви відмовити.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали встановив таке: рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2025 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики та 3% річних від простроченої суми задовольнити частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики грошей від 26.09.2019 у розмірі 10000,00 доларів США, три відсотки річних у розмірі 452,55 доларів США, а всього 10452,55 доларів США, у решті позовних вимог відмовити. Також стягнуто з заявниці на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 4160,70 грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсними окремих пунктів договорів відмовлено.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 39996,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17.06.2025 рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2025 в частині стягнення 3% скасовано, у задоволенні цих вимог відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3694,38 грн.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Судом установлено та підтверджено належними доказами, що боржниця на виконання рішення суду здійснила перекази грошових коштів на рахунок приватного виконавця у розмірах: 83800,00 грн, 84100,00 грн, 83700,00 грн, 21225,00 грн, 21375,00 грн; має ряд захворювань: порок серця та атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ст.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках і в розумних межах, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Крім того, судом обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.

Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення суду є наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018 (провадження № 61-40258ав18).

При вирішенні питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду необхідно враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Європейський суд допускає, що тільки за виняткових обставин договірні сторони мають право, зокрема, втручатися у судові провадження з виконання судових рішень, однак таке втручання не повинне спричиняти перешкоди виконанню судового рішення, позбавляти його чинності, безпідставно його відстрочувати або, ще гірше, підривати суть цього рішення (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Судом установлено, що заявниця здійснила дії, направлені на виконання рішення суду, проте доказів, що ці кошти здобуті завдяки продажу її майна чи майна її родичів, як вона посилається у заяві, не додано та не підтверджено розміру пенсії на час розгляду заяви. Водночас, нею підтверджено тяжкий стан здоров`я, необхідність періодичного лікування.

Суд погоджується з доводами представника стягувача щодо не доведення суми боргу, що залишилась непогашеною, оскільки з перерахованих боржницею сум під час виконавчого провадження вираховуватись виконавчий збір, а також винагорода виконавця.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, заявницею не надано суду належних доказів на підтвердження залишку суми заборгованості та, відповідно до нього достовірного графіку погашення заборгованості.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявницею не надано доказів наявності виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для розстрочення виконання рішення суду та наведена заявником сума залишку заборгованості непідтверджена, що за будь-яких обставин унеможливлює задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 259-261, 435 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2025 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики та 3% річних від простроченої суми та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсними окремих пунктів договорів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15-ти днів з моменту її оголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані заявника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Дані стягувача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Повна ухвала складена 13.01.2026.

Суддя А.Ю. Скотар