Справа № 129/178/24
Провадження № 22-ц/801/205/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швидкий О. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 рокуСправа № 129/178/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 129/178/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Жмуцького Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.11.2025, ухвалене у складі судді Швидкого О.В. в приміщенні суду в м. Гайсин, -

в с т а н о в и в :

9.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом (вх № 346) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило : (1) стягнути з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1111-6989 від 11.11.2022 в розмірі 74000,00 грн, з яких : 14800 грн прострочена заборгованість за кредитом; 59200 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами; (2) стягнути з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати в розмірі 2422,40 грн судового збору за подання позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.11.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1111-6989. ОСОБА_1 було надано наступний одноразовий ідентифікатор А723, для підписання вищевказаного кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 14800 грн., строк кредитування 300 днів, знижена % ставка 2,50% в день, стандартна % ставка 3,00 % в день.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитним договором. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 17 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин.

Загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору становлять 74000,00 грн., що складається з прострочена заборгованість за кредитом 14800,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 59200,00 грн.

Відповідач не повернув в повному обсязі кредит ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.11.2025 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1111-6989 від 11.11.2022 в розмірі 74000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,подано апеляційну скаргу (вх № 13602/25-вх від 2.12.2025), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить : скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову; стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2930,64 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що : (1) розмір процентів, які просить стягнути позивач з відповідача перевищує максимально можливий розмір встановлений Законом № 3948-IX від 22.11.2023; суд не застосував частину п`яту статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», не здійснив перерахунок заборгованості, стягнув проценти з порушенням законодавчого обмеження; (2) судом першої інстанції всупереч частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не зменшено розмір процентів до 50 % суми кредиту, тому умови договору в частині розміру процентів є несправедливими; (3) позивачем не доведено укладення кредитного договору з відповідачем; не надано первинні бухгалтерські документи, що підтверджують розмір заборгованості; (4) проценти нараховано позивачем після закінчення строку дії договору (6.08.2023); судом не застосовано мораторій на нарахування санкцій під час воєнного часу (пункт 6-1 Закону України «Про споживче кредитування»).

10.12.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 13986/25-вх) ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Жмуцьким М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.11.2025 у справі з ціною позову (74000 грн), що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (99840 грн).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

11.11.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1111-6989. ОСОБА_1 було надано наступний одноразовий ідентифікатор А723, для підписання вищевказаного кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 14800 грн., строк кредитування 300 днів, знижена % ставка 2,50% в день, стандартна % ставка 3,00 % в день.

/а. с. 9-14/.

Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перераховано суму кредиту № 1111-6989 від 11.11.2022 ОСОБА_1 , платіж , сума 14800,00 грн, платіжна карта НОМЕР_1 , призначення платежу видача кредитних коштів за договором № 1111-6989 від 11.11.2022

/а. с. 25, 29-32/.

Відповідно до інформації за укладеним договором № 1111-6989 від 11.11.2022 сума заборгованості відповідача станом на 24.12.2023 становить 146742,00 грн, з них : 14800 грн основний боргу, 131942 грн залишок відсотків (період з 11.11.2022 по 6.09.2023).

/а. с. 26-28/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому наявні підстави для їх задоволення.

Висновок суду першої інстанції зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Щодо договору № 1111-6989 від 11.11.2022, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 ..

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина перша статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено судом першої інстанції, 11.11.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1111-6989, відповідно до якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 14800 грн., строк кредитування 300 днів, знижена % ставка 2,50% в день, стандартна % ставка 3,00 % в день. Договір підписано відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора А723 /а. с. 9-14/.

У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Крім цього, із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість за договором.

В силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.

У постанові ВС від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20 зазначено, що отримання кредитних коштів не позивачем, а перерахування їх відповідачем на банківську карту ОСОБА_2 не може розцінюватись як доказ неукладення та/або непідписання вказаного договору. Ця обставина пов`язана з виконанням договору. Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційнотелекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора.

Укладання кредитного договору в електронному вигляді регулюється Законом України «Про електронну комерцію». Такий договір укладається шляхом акцепту оферти через інформаційно-телекомунікаційну систему, із застосуванням електронного підпису, зокрема одноразового ідентифікатора. Електронний договір, підписаний у передбаченому законом порядку, прирівнюється до письмового.

Особа, що укладає електронний договір, має бути ідентифікована за допомогою особистих даних (паспорт, ІПН, телефон, банківська картка тощо). Відповідно до законодавства, факт входу користувача в особистий кабінет, подання заявки, акцепт умов та підтвердження через одноразовий ідентифікатор свідчать про волевиявлення на укладення договору.

Відповідачем не надано доказів, що у цій справі кредитний договір був укладений з порушенням вимог законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем укладання договору № 1111-6989 від11.11.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 ..

Щодо розміру заборгованості за договором № 1111-6989 від 11.11.2022.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У постанові Верховного Суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19) зазначено, що: в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

11.11.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії договору № 1111-6989, відповідно до умов якого, сторонами погоджено, зокрема : розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту : 14800 грн. Дата надання/видачі кредиту 11.11.2022 (п. 4.1);

базовий період складає 17 календарних днів (п. 4.4); знижена відсоткова ставка 2,5 %;

нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою : Стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом та зниженою та/або пільговою ставкою) (п. 4.6);

строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 7.09.2023 (п. 4.8).

У постанові Верховного Суду від 6.05.2020 у справі № 372/223/17 міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

На підтвердження факту перерахування коштів позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту № 1111-6989 від 11.11.2022, довідка АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та довідку про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 24.12.2023/ а. с. 25, 29-32/.

Перерахування відповідачу суми кредитних коштів за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк», а не безпосереднього ТОВ «Укр Кредит Фінанс», обумовлено наявністю укладеного між ними 2.12.2019 договору № 4010 від 2.12.2019 про надання послуг в системі LigPay, у відповідності до умов якого (п.1.1) цей договір регулює відносини АТ КБ «ПриватБанк» з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», згідно з якими АТ КБ «ПриватБанк» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LigPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на банківські картки платників. Пунктом 1.3 договору передбачено під «системою LigPay» у цьому договорі сторони погодили вважати платіжний сервіс АТ КБ «ПриватБанк», призначений для спрощення проведення розрахунків між фізичними особами, юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями в мережі Інтернет за допомогою персональних компютерів та/або інших мобільних пристроїв.

Відповідачем не надано доказів на спростування факту отримання кредитних коштів.

Позивачем здійснено нарахування відсотків за наступною формулою /а. с. 111-112/ :

за період з 11.11.2022 по27.11.2022 (включно) (14800 х 2.5 % = 370 х (17 днів базовий період) = 6290).

за період з 28.11.2022 по 6.09.2023 (включно) (14800 х 3,0 % = 444 х (283) = 125652).

Позивачем здійснено нарахування процентів в межах строку кредитування відповідно до пунктів 4.6, 4.8, 10.1 договору.

З огляду на зазначене безпідставними є твердження в апеляційній скарзі про те, що проценти нараховано позивачем після закінчення строку дії договору.

В позовні заяві ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначає, що товариством було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в сумі 72742 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 74000 грн, з них 14800 грн основний борг, 59200 грн заборгованість по процентам.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем розміру заборгованості за договором № 1111-6989 від 11.11.2022 в сумі 74000,00 грн, з яких : 14800 грн прострочена заборгованість за кредитом; 59200 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Розмір заборгованості по процентам відповідачем не спростовано, власного розрахунку не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір процентів, які просить стягнути позивач з відповідача перевищує максимально можливий розмір встановлений Законом № 3948-IX від 22.11.2023, колегія суддів відхиляє, оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023, а проценти нараховано позивачем за період з 11.11.2022 по 6.09.2023.

Крім цього, позивач просить стягнути розмір процентів з урахуванням програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в меншому розмірі (59200 грн), а не 131942 грн відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачем не надано власного розрахунку, який би свідчив, що розмір процентів перевищує встановлений законом максимальний розмір.

Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції всупереч частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не зменшено розмір процентів до 50 % суми кредиту, тому умови договору в частині розміру процентів є несправедливими, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норма закону, зокрема пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов договору. Позивачем не здійснювалось нарахувань (штрафу, пені) з порушення умов договору, а тому відсутні підстави порушення норм закону, що визначені пунктом 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом не застосовано мораторій на нарахування санкцій під час воєнного часу (пункт 6-1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»), апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки неустойку (штраф, пеню) позивачем не нараховано відповідачу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не застосував частину п`яту статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», не здійснив перерахунок заборгованості, стягнув проценти з порушенням законодавчого обмеження, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем заборгованість нарахована відповідачу відповідно до договору № 1111-6989 від 11.11.2022. Зустрічний позов про визнання договору (пункту договору) недійсним відповідачем не заявлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.11.2025 у даній справі залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук