Справа № 167/566/25
Номер провадження 2/167/14/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ващук О. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах представником ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук Світлана Петрівна про визнання заповітів недійсними

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача, пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про визнання заповітів недійсними.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки, кадастрові номери : № :01:001:0185, № :01:001:0186, № :01:002:0001, № :02:002:0001.

Зазначає, що з метою оформлення спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом від 04 червня 2022 року, посвідченого старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області та нотаріусом було заведено спадкову справу № 120/2022. Вказує, що нотаріусом також було повідомлено позивача про те, що 23 червня 2022 року її матір`ю ОСОБА_6 було складено ще два заповіти № 3-25 та № 3-26 посвідчені старостою Рудко-Козинського старостинського округу, відповідно до яких все своє майно вона заповіла ОСОБА_5 .

Позивач вважає, що вказані заповіти не відповідають волі спадкодавця та складені виключно під впливом тяжкої хвороби. Зазначає, що мати позивача довгі роки зловживала спиртними напоями, що потягло когнітивні розлади поведінки, а саме, змішаний тривожно-депресивний розлад та негативні наслідки для здоров`я, а тому стверджувати чи могла спадкодавець чітко розуміти значення своїх дій неможливо.

Також зазначає, що у позивача ОСОБА_1 з матір`ю були добрі стосунки, остання регулярно відвідувала та допомагала їй, а тому спадкодавець не могла скласти заповіт на сторонню особу. Вважає, що відповідач скористався хворобливим станом ОСОБА_6 та з корисливих мотивів заволодів у такий спосіб її будинком та земельними ділянками.

Ураховуючи вищенаведене просить заповіти, складені 23 червня 2022 року ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 , посвідчені старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області та зареєстровані в реєстрі за № 3-25 та № 3-26 визнати недійсними.

07 серпня 2025 року та 24 вересня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» було надіслано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що спадкодавець була позбавлена батьківських прав стосовно своєї доньки у зв`язку з чим позивач не проживала з матір`ю, не підтримувала з нею родинних відносин та відмовлялася надавати їй будь-яку допомогу. Саме відповідач протягом останніх років життя спадкодавця виявляв постійну турботу та піклування, а саме: здійснював догляд за нею, допомагав по господарству, особливо тоді, коли стан її здоров`я погіршився. Вказує, що відповідач протягом тривалого часу здійснював фінансову підтримку своєї тітки, опікувався її здоров`ям, на відмінну від дочки (позивача), забезпечував медикаментами, організовував лікування, у тому числі у зв`язку з алкогольною залежністю, яку спадкодавець змогла подолати та повністю відмовитись від вживання алкогольних напоїв. Зауважує, що спадкодавець ОСОБА_6 перебувала при повній свідомості та ясності розуму аж до дня своєї смерті, а тому підстав сумніватися в її когнітивних можливостях не було. Додатково звернув увагу, що перший заповіт від 04 червня 2022 року був складений на користь позивача за порадою відповідача, який, діючи з добрих намірів, переконував спадкодавця зберегти майно в межах найближчої родини. Проте ОСОБА_6 ще тоді виявляла бажання скласти заповіт на відповідача з огляду на тривалу підтримку протягом багатьох років. Також на остаточне рішення спадкодавця скласти заповіт на користь відповідача вплинула поведінка позивача під час останньої госпіталізації спадкодавця, яка переконала ОСОБА_6 у відсутності з боку позивача належної турботи та родинного зв`язку. Зазначив, що заповіти складено з дотриманням вимог чинного законодавства, з дотриманням письмової форми, особистого підпису спадкодавця, засвідчені уповноваженою особою старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області Мазелюк А. Ю. та внесені до спадкового реєстру. З урахуванням вищенаведеного просив у задоволені позову відмовити повністю.

22 липня 2025 року, 26 вересня 2025 року та 15 жовтня 2025 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенською міською радою Луцького району Волинської області ОСОБА_7 через підсистему «Електронний суд» були надіслані пояснення на позовну заву. Зазначає, що оскаржувані позивачем заповіти посвідчувалися старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області, яка уповноважена вчиняти нотаріальні дії розпорядженням Рожищенського міського голови від 16 січня 2021 року № 07-рв «Про призначення відповідальних осіб за вчинення нотаріальних дій». Звертає увагу на те, що заповіти складені 23 червня 2022 року ОСОБА_6 відповідають вимогам до форми заповіту, що встановлені ст. 1247 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Заповідач не мала фізичних вад через які не могла прочитати заповіт, а також не виявляла бажання, щоб заповіти були посвідчені при свідках. Вказав, що при посвідчені заповітів уповноваженою на те особою місцевого самоврядування було встановлено особу, а також перевірено її цивільну дієздатність за паспортом громадянина України, що передбачено п. 5, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419 «Про порядок посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених». Також було з`ясовано, що заповідач при складанні заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла ними керувати. Заповіти були ОСОБА_6 особисто підписані та вголос прочитані у присутності старости Рудко-Козинського старостинського округу. Зазначив, що судові рішення про визнання заповідача недієздатною або обмежено дієздатною до Рожищенської міської ради не надходили. У зв`язку з вищенаведеним просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Зазначила, що в 1982 році батьки розлучились і вона залишилась проживати з батьком в м. Рожище, матір не була позбавлена батьківських прав. В 1994 році матір ( ОСОБА_6 ) перестала вживати спиртні напої і вони почали нормально спілкуватися, постійно їздили до неї, а матір до них, щоденно були на телефонному зв`язку, відповідач не мав ніякого відношення до їхньої родини, матері не допомагав по господарству і рідко її відвідував. У зв`язку з тим, що він користувався земельними паями ОСОБА_6 , то сплачував за це певну суму і це так звана грошова допомога. Потім матір почала знову випивати і в 2001 році чоловік свідка возив матір в лікарню. Повідомила, що перший раз ОСОБА_6 захворіла в березні 2022 року та потрапила в лікарню м. Рожище з діагнозом після інсультний стан і вже тоді з нею не можна було домовитись ні про що. За заявою ОСОБА_6 її було виписано з лікарні достроково, оскільки їй не дозволяли там палити. Зазначила, що вона домовилась з жінкою, яка щоденно приходила їй допомагати. Вказала, що останні місяці життя матір хворіла на тривожно-депресивний розлад, вона не могла приймати важливих рішень, була в дуже пригніченому настрої, з заторможеною реакцією і не бажанням жити. Про те, що 15 червня 2022 року матір потрапила в психлікарню вона дізналась під час телефонного дзвінка матері та спілкуванні з нею. Зазначила, що після дострокової виписки ОСОБА_6 з психлікарні, в недолікованому стані 22 червня, відповідач на наступний день наполіг, щоб голова сільської ради приїхала і зробила заповіт. Зауважила, що її про це не було повідомлено, свідки при оформленні заповіту були відсутні. Зазначила, що відповідач знаючи психологічно нестабільний стан її матері пообіцяв останній допомогу: поставити вікна, перекрити дах, зробити пам`ятники її батькам, привезти паливо на зиму. Повідомила, що матір отримувала пенсію і самостійно нею розпоряджалась, за життя не була визнана ні обмежено дієздатною ні недієздатною. Вважає, що було неправильним змінювати заповіти після виписки ОСОБА_6 з психлікарні. Вказала, що похорон організовував ОСОБА_5 , оскільки вже на той час він був спадкоємцем, він же реєстрував смерть і отримував свідоцтво про смерть ОСОБА_6 та допомогу на поховання.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги з підстав указаних у позові. Зазначила, що матеріалами справи стверджується той факт, ОСОБА_6 не була позбавлена батьківських прав відносно своєї дочки (позивача). Зауважила, що в дуже короткий проміжок часу ОСОБА_6 було складено кардинально різні заповіти, зокрема оскаржувані, на наступний день після повернення з психіатричної лікарні. Вказала, що будь-яких доказів допомоги ОСОБА_5 матері позивача чи обслуговування ОСОБА_6 соціальним працівником матеріали справи не містять. Водночас зазначила, що на думку сторони позивача, заповіти складались під тиском того, що ОСОБА_6 відчувала винуватість в тому, що винна кошти ОСОБА_5 які він їй надавав при потребі. Просила визнати заповіти недійсними на підставі ст. 1257 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні 17 грудня 2025 року позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що є двоєюрідним племінником ОСОБА_6 та проживав неподалік від неї. Вказав, що ще з дитинства допомагав ОСОБА_6 та її батькам по господарству. Зазначив, що коли ОСОБА_6 вперше потрапила в Рожищенську лікарню, то саме йому вона подзвонила і повідомила про її перебування в лікарні. Вказав, що саме він телефонував до ОСОБА_8 (позивача) і повідомляв, що матір у лікарні, а остання сказала, що їй від неї (матері) нічого не потрібно і робіть з нею, що хочете. Приїхавши в лікарню до ОСОБА_6 то через 2 хвилини прийшла позивач з чеком за куплені ліки на суму 700 грн і сказала матері, що у неї немає грошей на ці витрати і їй потрібно заплатити їх вартість та глядіти її вона не збирається, а до мене сказала: « ОСОБА_9 з нею що хочеш», та пішла з палати. Повідомив, що після того, як в лікарні позивач сказала матері, що не буде доглядати за нею, ОСОБА_6 сказала, що хоче «переписати» будинок на нього, щоб він продовжував її лікувати. Зазначив, що в подальшому ОСОБА_6 повідомила його, що відчуває якусь тривогу і не може спати, він запропонував поїхати в психлікарню с. Липини на обстеження. Вказав, що відвідував останню практично щоденно, а ОСОБА_8 (дочка) була лише один раз. Під час спілкування з лікарем остання повідомила, що ніякої (психічної) хвороби у ОСОБА_6 немає та він її забрав з лікарні. Зазначив, що за життя ОСОБА_6 за пропозицією останньої він частинами оплачував/викупляв у неї паї. Повідомив, що за бажанням ОСОБА_6 викликав старосту для засвідчення волі заповідача, він присутнім не був. Зазначив, що до дня смерті ОСОБА_6 була в свідомості та говорила, він привозив медичного працівника, яка робила їй уколи. Після смерті останньої він реєстрував смерть ОСОБА_6 , зателефонував в поліцію, йому повідомили, що робити, придбавав труну та все необхідне, замовляв панахиду, допомогу на поховання не отримував. Вказав, що ОСОБА_6 свідомо не захотіла нічого залишати позивачу (дочці) після почутих слів в лікарні, що остання не бажає її доглядати і від цього їй було боляче. Зауважив, що він возив ОСОБА_6 в наркодиспансер на лікування від алкогольної залежності орієнтовно в 2000 та 2004 роках і вона з того часу алкоголь не вживала.

22 січня 2026 року в судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, подав суду клопотання в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив з підстав указаних у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що позивачка в своїх поясненнях ствердила, що мати повідомляла їй про те, що ОСОБА_5 давав гроші ОСОБА_6 . На думку представника відповідача, твердження позивача, що матір відчувала винну перед ОСОБА_5 за надані ним кошти, саме і вказує на те, що матір позивача усвідомлювала надану допомогу відповідача і за власною волею заповіла своє майно особі, яка турбувалась про неї. Будь-яких доказів затуманення розуму стороною позивача не подано. Під час розгляду справи не встановлено обставин того, що волевиявлення ОСОБА_6 не відповідало дійсній волі останньої. Навпаки свідки в судовому засіданні ствердили, що ОСОБА_6 до дня своєї смерті була при світлій свідомості, обставин примусу не встановлено.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенськї міської ради Луцького району Волинської област Солодуха А. В. проти задоволення позову заперечила. Надала пояснення близькі за змістом до викладених у поясненнях на позов. Зауважила, що заповіти посвідчені уповноваженою на це особою, зміст яких відповідає волі заповідача, яка їх прочитала та підписала, відповідають вимогам до форми заповіту, що встановлені ст. 1247 ЦК України, необхідності посвідчення їх при свідках не було.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. в судове засідання не з`явилася, 24 листопада 2025 року подала суду клопотання в якому просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах представником ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про визнання заповітів недійсними передано на розгляд головуючому судді Гармай І. Т.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано у комунального підприємства «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради медичну документацію, історію хвороби про стан здоров`я ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 вересня 2025 року представнику позивача ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні клопотання про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - виконавчий комітет Рудко-Козинського старостинського округу Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області на Рожищенську міську раду Луцького району Волинської області.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 04 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та постановлено викликати в судове засідання свідків.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області занесеною до протоколу судового засідання від 17 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача постановлено виключити з числа свідків ОСОБА_10 та за клопотанням представника відповідача постановлено виключити з числа свідків ОСОБА_11 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 серпня 2022 року Рожищенською міською радою.

Спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності належать: земельна ділянка площею 0,1700 га, кадастровий номер № :01:001:0186, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер № :01:001:0185, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:002:0001 площею 1,08 га, кадастровий номер № :02:002:0001 площею 1,89 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Пожарківської сільської ради Рожищенського району що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 025817 від 28 травня 2008 року, серії ЯК № 952751 від 02 лютого 2010 року та серії ЯК № 833939 від 11 березня 2010 року.

Станом на 13 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, технічна інвентаризація не проводилася, що підтверджується копією повідомлення комунального підприємства "Волиньпроект" Волинської обласної ради від 01 липня 2024 року.

04 червня 2022 року спадкодавцем ОСОБА_6 на випадок смерті був складений заповіт, який посвідчений старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області Мазелюк А. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3-20, згідно якого належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:001:0185 площею 0,2500 га та № :01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

Земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:002:0001 площею 1,08 га, № :02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла ОСОБА_5

23 червня 2022 року спадкодавцем ОСОБА_6 були складені заповіти, які посвідчені старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області Мазелюк А. Ю. та зареєстровані в реєстрі за № 3-25, № 3-25, відповідно до яких:

- належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:001:0185 площею 0,2500 га та № :01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_5 ;

- належні їй земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:002:0001 площею 1,08 га, № :02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Рожищенської міської ради від 10 грудня 2020 року № 1/23 «Про початок реорганізації селищної та сільських рад шляхом приєднання до Рожищенської міської ради» Рожищенська міська рада є правонаступником Рудко- Козинської сільської ради.

Внаслідок реорганізації на підставі рішення Рожищенської міської ради від 22 жовтня 2021 року № 12/12 «Про утворення старостинських округів та затвердження Положення про старостинські округи Рожищенської територіальної громади» було утворено Рудко-Козинський старостинський округ Рожищенської міської ради та визначено старосту Рудко-Козинського старостинського округу Мазелюк А. Ю.

Відповідно до копії Розпорядження міського голови Рожищенської міської ради від 16 січня 2021 року № 07-рв «Про призначення відповідальних осіб за вчинення нотаріальних дій» призначено відповідальними та уповноважено вчиняти нотаріальні дії, зокрема ОСОБА_12 старосту сіл Рудка-Козинська, Козин, Пожарки, Оленівка Рожищенської міської ради.

Згідно з п. 29 розділу ІІІ Положення про старосту Рожищенської міської ради, затвердженого рішенням Рожищенської міської ради 10 грудня 2020 року № 1/13 староста вчиняє такі нотаріальні дії посвідчує заповіти.

Згідно пп. 2.2.2 п. 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції «Старости», затвердженої міським головою 14 грудня 2020 року староста вчиняє такі нотаріальні дії посвідчує заповіти.

Позивач ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Рожище Волинської області, батьками зазначено: батько ОСОБА_14 , мати ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 27 червня 1975 року Рожищенським райвідділом ЗАГС та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9, сформованого 26 вересня 2025 року.

02 липня 1999 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 був зареєстрований шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_17 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим повторно 20 грудня 2022 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Згідно копії звітів з експертної грошової оцінки земельної ділянки № 2431, № 2432 від 12 серпня 2024 року, № 2433, № 2432 від 13 серпня 2024 року вартість земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0001 площею 1,89 га становить 88000 грн; земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0185 площею 0,2500 га становить 104900 грн; земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0186 площею 0,1700 га 22430 грн; земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0001 площею 1,08 га 233100 грн.

З копії матеріалів спадкової справи № 120/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_5 спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв шляхом подання 22 вересня 2022 року приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців немає, пережилого подружжя немає.

Згідно з записом за № 0027-1 у погосподарській книзі № 3 за 2016-2023 роки Пожарківської сільської ради значиться господарство в якому була зареєстрована і проживала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавець ОСОБА_6 до дня смерті проживала одна в АДРЕСА_1 . Заповіти від імені ОСОБА_6 посвідчувалися старостою Рудко-Козинського старостинського округу Рожищенської міської ради від 23 червня 2022 року за № 3-25, № 3-26. До складу спадкового майна входять житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки, земельний пай.

22 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_6 . Інших спадкоємців немає, пережилого подружжя немає.

Спадкодавець ОСОБА_6 проживала на момент смерті в АДРЕСА_1 . До складу заповіданого майна за заповітом № 3-20 входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки для будівництва та обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства, земельний пай. Спадкоємці за даним заповітом - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки старости Рудко-Козинського старостинського округу ОСОБА_12 від 09 січня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_5 20 грудня 2023 року подав приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

22 грудня 2023 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. видано ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, а саме: земельну ділянку розміром 1,0779 га, кадастровий номер :02:002:0001 та земельну ділянку розміром 1,8869 га, кадастровий номер :01:002:0001.

Позивач ОСОБА_1 11 березня 2024 року подала приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законм - залишку пенсійних коштів, що зберіга.ться в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 лютого 2024 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки, кадастрові номери яких: № :01:001:0185, № :01:001:0186, № :01:002:0001, № :02:002:0001, оскільки заповітами від 23 червня 2022 року ОСОБА_6 скасувала заповіт від 04 червня 2022 року, чим позбавила права спадкування на вказане майно ОСОБА_1 та остання не є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України.

11 березня 2024 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. видано позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на залишок пенсійних коштів в сумі 2100 грн.

З оглянутої в судовому засіданні медичної карти амбулаторного хворого № 123882 встановлено, що 15 червня 2022 року ОСОБА_6 у супроводі племінника прибула в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з метою госпіталізації. Поступає вперше в житті, скарги на безсоння, депресію, відсутність апетиту, похудання та слабкість в ногах.

З оглянутої в судовому засіданні медичної карти стаціонарного хворого № 2986 встановлено, що 15 червня 2022 року ОСОБА_6 у супроводі племінника ОСОБА_18 прибула в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з метою госпіталізації. В Додатку № 1 до Положення про приймальне відділення вбачається, що ОСОБА_6 поступила дієздатна та власноручним підписом підтвердила зазначену в Додатку інформацію. Разом з цим, власноручним підписом ОСОБА_6 була підписана усвідомлена згода особи на проведення психіатричного огляду, усвідомлена згода особи на госпіталізацію до психіатричного закладу та усвідомлена згода особи на лікування у психіатричному закладі. Згідно запису лікаря приймального відділення встановлено, що скарги ОСОБА_6 були на безсоння, депресію, думки про смерть та зазначено, що поступає вперше у супроводі племінника. Вказано, що освіта середня-спеціальна (швея), пенсіонерка, зловживала алкоголем протягом 5 років, останні 20 років алкоголь не вживає. Вдова, проживає одиноко. Згідно заяви від 22 червня 2022 року підписаної власноручним підписом просила виписати її з відділення у зв`язку з покращенням стану здоров`я.

З виписки із історії хвороби (карта стаціонарного хворого № 2986) встановлено, що з 15 червня 2022 року по 22 червня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонерка, дієздатна, с. Пожарки Луцького району перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «ВОПЛ м. Луцька» Волинської облради. Поступила вперше в житті в супроводі племінника. Скарги при посуплені: безсонниця, депресія, немає апетиту, похудання, слабість в ногах. Анамнез: погіршення стану відмічає після пересеного стресу у зв`язку зі смертю брата. Проживає самостійно, вдова, має дочку з якою не спілкується, опікає її племінник, який доставив її в лікарню, зловживання алкоголем, останні 5 років зі слів алкоголь не вживає. Психстатус: до контакту доступна, орієнтована правильно, млява, астенізована, пересувається з сторонньою допомогою. Тривожна, мислення сповільнене за темпом, пам`ять, настрій знижені, обличчя депресивне. Без продуктивної психосимптоматики та суїцідальних думок. Копс.психолога: 16 червня 2022 року орієнтована правильно, до контакту доступна, скарги висловлює достатньо, сумна, в`яла, увага розсіяна, виснажувана. Пам`ять ослаблена, мислення послідовне, сповільнне, інтелект достатній. За даними т.ММРІ піки по шкалах 2(Д). 7(Р1), що вказує на депресивні тенденції, тривогу.

При виписці: стан з позитивною динамікою, вночі спить, апетит покращився, рівень тривоги знизився, настрій виростає. Наполягає на виписці, в супроводі племінника покинула стаціонар. Рекомендовано: продовжити лікування під наглядом райпсихіатра, Еглоніл 50мг, Міасер 30 мг на ніч, Левана 1 мг при безсонні, консультація невропатолога(дообстеження за місце проживання, порушена хода, запаморочення голови, слабість в ногах). Підписано завідувачем відділення О. Наконечною та лікуючим лікарем ОСОБА_19 .

Згідно виписного епікризу № 874 ОСОБА_6 з 25 березня 2022 року по 31 березня 2022 року перебувала на лікуванні в терапевтичному відділенні Рожищенської багатопрофільної лікарні з діагнозом: дедуктивний кардіосклероз нестабільна стенокардія (25 березня 2022 року-29 березня 2022 року), стабільна стенокардія напруги (з 30 березня 2022 року). Скарги, анамнез: хвора 25 березня 2022 року о 20 год 30 хв була доставлена зі скаргами на болі пекучого характеру, задишку. Хворіє декілька днів, два рази викликала швидку допомогу. Хвора була госпіталізована в терапевтичне відділення. Курить, зловживала алкоголем.

Згідно копії протоколу опитування особи адвокатом від 03 листопада 2025 року ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_6 була сестрою його дружини та проживала поряд. ОСОБА_6 завжди була при пам`яті та здоровому глузді. Після перенесеного захворювання ОСОБА_6 потребувала допомоги. Вказав, що колись вона прийшла до дружини і запитала, що їй робити, оскільки дочка не забирає, не приїжджає та не допомагає. Догляд за останньою здійснював ОСОБА_20 , він постійно давав гроші, купував ліки, прибирав, допомагав по господарству і з ремонтами, як самостійно або просив інших людей, піклувався про її здоров`я, возив до лікарні, купляв чай. Зазначив, що про дочку знає давно, поки в матері була корова, то приїжджала за продуктами, а так не бачив, ні допомоги по господарству, ні іншої допомоги. Коли ОСОБА_6 хворіла її в лікарню возив ОСОБА_20 , дочки не бачив та не чув, щоб вона цікавилась здоров`ям матері. Вказав, що йому відомо, що пай купив ОСОБА_21 , передавши ОСОБА_22 кошти, похорон організовував ОСОБА_21 .

Згідно копії протоколу опитування особи адвокатом від 03 листопада 2025 року ОСОБА_23 показала, що вона є соціальним працівником територіального центру м. Рожище та у зв`язку з виконанням службових обов`язків часто відвідувала ОСОБА_6 та допомагала їй. Зазначила, що ОСОБА_6 пересувалася самостійно та була при ясній пам`яті аж до смерті. Після перенесеного захворювання ОСОБА_6 потребувала допомоги, довгий час у неї не було коштів на базові потреби, збирали по селі, згодом її почав забезпечувати всім необхідним ОСОБА_21 . Вказала, що ОСОБА_6 постійно згадувала, що ОСОБА_21 їй допомагав по будинку, з дровами, привозив брикет, розчищав сніг, привозив їсти, забезпечував ліками. Коли утримувала корову, то привозив сіно, зерно за всім необхідним зверталася до нього. Також їй відомо, що пам`ятник матері ОСОБА_22 теж буде встановлювати ОСОБА_21 . Зазначила, що дочку вперше побачила перед смертю та на похороні ОСОБА_22 , догляду зі сторони дочки не бачила. Доглядав, возив в лікарню та організував поховання ОСОБА_21 .

Свідки заслухані судом за клопотанням сторони позивача.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 зазначила, що обіймає посаду старости Рудко-Козинського старостинського округу Рожищенської міської ради Волинської області, згідно посадової інструкції вчинила нотаріальну дію, а саме зафіксувала волю заповідача на папері. Вказала, що ОСОБА_6 бачила двічі під час посвідчення заповітів. Про бажання заповідача скласти заповіт їй повідомила ОСОБА_24 , таке звернення було зафіксовано в журналі заяв виклику на дім. Повідомила, що під час повторного посвідчення заповітів, ОСОБА_6 сказала, що хоче два заповіти один однозначно на ОСОБА_5 , другий теж на нього, але якщо дочка передумає і буде доглядати її, то вона ще один заповіт перепише, відтак повною мірою усвідомлювала можливість змінювати свою волю. Зазначила, що під час посвідчення заповітів в будинку перебували лише вона та заповідач, ОСОБА_6 самостійно надавала їй правовстановлюючі документи на майно. Вказала, що необхідності в залучені свідків не було, оскільки ОСОБА_6 чітко виклала свою волю, прочитала заповіти, власноручно підписала. Зміст заповітів нікому не повідомляла.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні повідомила, що у березні-квітні 2022 року збирала гроші на лікування ОСОБА_6 . Зазначила, що соціальна працівниця ОСОБА_26 повідомила, що зі слів ОСОБА_6 у дочки немає грошей на її лікування. Зібрані гроші, орієнтовно 2600 грн вона віддала дочці ОСОБА_6 . Пояснила, що відвідувала ОСОБА_6 впродовж 10 років, за користування «городом» останньої давала їй молоко, особисто не бачила чи дочка відвідувала матір, ще раніше остання купувала молоко та передавала маршруткою дочці. Вказала, що незадовго до дня смерті заходила до ОСОБА_6 , яка говорила з нею, ще вставала. Зазначила, що похорон ОСОБА_6 організовував ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні зазначила, що добре знала ОСОБА_6 оскільки проживала поруч, часто спілкувалися і остання ніколи не повідомляла про неприязні відносини з дочкою, бачила, що приїжджали внуки прибирати сніг, а ОСОБА_5 ніколи не бачила у ОСОБА_6 , як часто приїжджала дочка не знає. Вказала, що за три місяці до дня смерті помітила, що у ОСОБА_6 «затягнута» мова, а перед смертю, можливо за тиждень, вона вже мало говорила. Повідомила, що доглядати ОСОБА_6 приходили ОСОБА_10 та ОСОБА_28 . Зазначила, що ОСОБА_6 перед смертю казала їй, що «зробила» заповіт на ОСОБА_29 (відповідача). Припускає, що організовував похорон відповідач тому, що знав про заповіт на нього.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні зазначила, що часто відвідувала ОСОБА_6 , про неприязні відносини з дочкою ніколи не казала, ще раніше показувала які вона сорочки вишила для внуків, пошите плаття для дочки. Знає, що в молодості ОСОБА_6 зловживала спиртними напоями, а потім не пила. Повідомила, що допомагати ОСОБА_6 приходила соціальна працівниця, зі слів сусідів, під час хвороби в лікарню ОСОБА_31 возив ОСОБА_5 . Після лікарні (інсульту) в ОСОБА_6 була «затягнута» мова, остання казала свідку, що ОСОБА_21 (відповідач) купував їй таблетки. Під час відвідування ОСОБА_6 остання впізнавала свідка, повністю орієнтувалась. Зауважила, що орієнтовно останній раз бачила ОСОБА_6 в липні місяці.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснив, що в 90-х роках, як закодувалась ОСОБА_6 , остання почала спілкуватись з дочкою. До 2020 року іноді допомагав ОСОБА_6 по господарству, останні 2 роки вже часто не відвідував її, чув, що на лікування їй збирали гроші.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні повідомила, що раніше приходила до ОСОБА_6 оскільки остання шила одяг. Знає, що ОСОБА_6 передавала маршруткою молоко дочці. Померла їй говорила, що відповідач має поміняти вікна в будинку, поставити пам`ятники на її батьках, за використання паю ОСОБА_5 платив гроші ОСОБА_6 . Вказала, що за тиждень до смерті ОСОБА_6 телефонувала до неї та просила принести хліб. Зазначила, що прийшовши і спілкуючись з ОСОБА_6 було помітно, що її мова уповільнена.

Свідки заслухані судом за клопотанням відповідача.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що працює в територіальному центрі соціального обслуговування населення соціальним працівником і з 2017 року відвідувала ОСОБА_6 , оскільки остання, за власною заявою, була прийнята до неї на періодичне обслуговування. Зазначила, що періодичне обслуговування передбачає відвідування підопічного 1 раз на 2 тижні, проте фактично вона відвідувала її частіше. Вказала, що після погіршення здоров`я, ОСОБА_6 зверталась до ОСОБА_5 за допомогою: привезти дрова, брикет, останній ще і давав гроші. Повідомила, що ОСОБА_6 особливо нічого не говорила про дочку, а з усіх питань зверталась до ОСОБА_29 (відповідача), мала просити, щоб він поставив пам`ятник на її батьках, з 2017 року жодного разу не бачила ні дочки, ні внуків. Одного разу, ОСОБА_6 зателефонувала до неї і сказала, що потребує гроші на лікування, тоді гроші збирали в селі. З лікарні ОСОБА_6 привіз відповідач. Зазначила, що доглядати за ОСОБА_6 їй допомагали ще ОСОБА_34 (дружина рідного брата відповідача) та ОСОБА_35 . Вказала, що відвідувала ОСОБА_6 за 4 дні до смерті, остання впізнавала її, користувалась телефоном, будь-яких психічних розладів не бачила.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні повідомила, що з 2004 року проживає навпроти ОСОБА_6 . Зазначила, що ОСОБА_6 проживала не погано, мала гроші, які давав ОСОБА_5 за використання її паїв, раніше самостійно займалась городництвом. ОСОБА_6 казала, що дочка немає грошей приїхати до неї і вона готувала для дочки та передавала їй маршруткою. Вказала, що зі слів ОСОБА_6 , ОСОБА_21 (відповідач) має замінити вікна в будинку, поставити пам`ятник на її батьках. Зазначила, що ОСОБА_6 їй казала, що ОСОБА_8 (дочка) нічого не хоче. Зауважила, що ОСОБА_8 (позивач) будучи у них вдома і сама казала, що я її ( ОСОБА_6 ) доглядати не буду. Повідомила, що до останнього свого дня ОСОБА_6 говорила та була при свідомості, розказала перед смертю в що її одягнути після смерті. Про будь-який тиск з боку відповідача ніколи не говорила.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні зазначила, що з ОСОБА_6 почала спілкуватись орієнтовно за 4 роки до дня її смерті, оскільки вона шила, то свідок приносила одяг підшивати. З ОСОБА_8 (позивачем) познайомилась в той період, коли ОСОБА_6 захворіла і перебувала в лікарні. Вказала, що вона наглядала за ОСОБА_6 , допомагала їй, оскільки про це просив ОСОБА_21 (відповідачно). Фактично лише останній тиждень до дня смерті ОСОБА_6 була лежачою та користувались підгузками. Повідомила, що похорон ОСОБА_6 організовував ОСОБА_21 (відповідач).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з незгодою позивача із складеними спадкодавцем заповітами на ім`я відповідача, оскільки такі не відповідають волі спадкодавця та вчиненні під тиском відповідача.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 та ст. 1234 ЦК України).

Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (ст. 1233 ЦК України).

Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частинами 2-4 ст. 1254 ЦК України закріплено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Приписками ч. 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 ЦК України).

Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках.

У випадках, встановлених абз. 3 ч. 2 ст. 1248 і ст. 1252 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування(ч. 1 ст. 1251 ЦК України).

Вказане також закріплено положеннями ст. 37 Закону України «Про нотаріат», пп. 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У ст. 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що спадкодавець ОСОБА_6 04 червня 2022 року зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, в якому належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:001:0185 площею 0,2500 га та № :01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:002:0001 площею 1,08 га, № :02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла ОСОБА_5 .

У подальшому, 23 червня 2022 року спадкодавець ОСОБА_6 зробила інше особисте розпорядження, склавши ще два заповіти, зареєстровані в реєстрі за № 3-25, № 3-25, відповідно до яких:

- належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:001:0185 площею 0,2500 га та № :01:001:0186 площею 0,1700 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_5 ;

- належні їй земельні ділянки, кадастрові номери: № :01:002:0001 площею 1,08 га, № :02:002:0001 площею 1,89 га, що знаходяться в с. Пожарки, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ВЛ № 025817 заповіла ОСОБА_5 .

Таким чином, складені 23 червня 2022 року ОСОБА_6 заповіти повністю скасували попередній складений нею заповіт від 04 червня 2022 року.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Складені 23 червня 2022 року ОСОБА_6 заповіти посвідчені уповноваженою особою старостою Рудко-Козинського старостинського округу Луцького району Волинської області, яка уповноважена вчиняти нотаріальні дії розпорядженням Рожищенського міського голови від 16 січня 2021 року № 07-рв «Про призначення відповідальних осіб за вчинення нотаріальних дій». За формою та змістом оспорювані заповіти також відповідають вимогам ст. 1247 ЦК України.

Аргументи сторони позивача про те, що заповіти посвідчені без участі свідків і це є порушенням суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи суду не надано жодного належного та допустимого доказу про наявність у заповідача фізичних вад через які вона не могла прочитати заповіти, а також не встановлено, що остання виявляла бажання, щоб заповіти були посвідчені при свідках

Встановлені під час розгляду справи обставини вказують на те, що заповіти відповідають дійсній волі заповідача ОСОБА_6 на момент їх складання.

Наведене стверджується показаннями свідків: ОСОБА_12 , яка при посвідченні заповітів впевнилась в дієздатності заповідача і дійсності її волевиявлення, ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_30 , ОСОБА_23 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , які в судовому засіданні дали показання про те, що до дня смерті ОСОБА_6 говорила, була при свідомісті, повністю орієнтувалась в просторі, використовувала телефон для зв`язку з ними. Крім цього, свідок ОСОБА_27 повідомила суду, що перед смертю ОСОБА_6 казала їй, що «зробила» заповіт на ОСОБА_29 (відповідача), чим стверджується усвідомлення повною мірою своїх дій заповідачем і не задовго до смерті.

Суд вважає, що показання, надані свідками в яких вони описали, на власне сприйняття, фізичного та психологічного стану ОСОБА_6 є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Доводи позивача та її представника щодо визнання заповіту недійсними з підстав впливу хвороби, а саме: змішаного тривожно-депресивного розладу, когнітивного розладу поведінки внаслідок зловживання спиртними напоями та під тиском відповідача не підтверджують жодними доказами, натомість відповідно до оглянутої в судовому засіданні оригіналу медичної документації хворого, 15 червня 2022 року ОСОБА_6 у супроводі племінника ОСОБА_18 прибула в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради вперше, є дієздатною, власноручним підписом підтвердила зазначену в Додатку № 1 до Положення про приймальне відділення інформацію. При виписці ОСОБА_6 стан з позитивною динамікою, вночі спить, апетит покращився, рівень тривоги знизився, настрій виростає. Наполягала на виписці та в супроводі племінника покинула стаціонар.

Необхідно зазначити, що для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань. Ухвалюючи рішення про визнання недійсним заповіту з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України, суди повинні враховувати, що для визнання такого правочину недійсним предметом доказування є та обставина, що особа-заповідач у момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок судово-психіатричної експертизи у такій категорії справ є лише одним із доказів, якому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами.

Суд констатує, що в підготовчому засіданні судом роз`яснено право стороні позивача на заявлення клопотання про призначення судової експертизи і жодного клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи від сторін не надходило, при цьому підстави для призначення такої експертизи судом були відсутні, оскільки жодного доказу, який би дозволив припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту подано суду не було.

Доводи позивача та її представника про те, що заповіти складено внаслідок тиску з боку відповідача, у зв`язку з чим наявна невідповідність її волі при посвідченні заповітів на ім`я відповідача, також на увагу не заслуговують, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять, окрім цього спростовуються показаннями в судовому засіданнями свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_23 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , які повідомили, що відповідач возив та забирав ОСОБА_6 з лікарні, купував ліки, просив членів своєї родини допомагати померлій, самостійно організував чин поховання ОСОБА_6 .

Показання свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_30 , ОСОБА_38 , ОСОБА_33 про хороші відносини позивача з матір`ю не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання заповітів недійними, причини та підстави їх укладення їм невідомі.

Слід звернути увагу, що ст. 1247 ЦК України містить лише загальні вимоги щодо форми заповіту. Більш детальніше вимоги щодо форми заповіту викладено у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок).

Під час розгляду справи судом установлено, що під час посвідчення заповітів уповноваженою на те особою (старостою Рудко-Козинського старостинського округу) в повній мірі дотримано вимоги указаного Порядку.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини суд доходить висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 поданого в її інтересах представником ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про визнання заповітів недійсними необхідно відмовити

Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 51, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в її інтересах представником ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук Світлана Петрівна про визнання заповітів недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 30 січня 2026 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Представник відповідача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 60, м. Рожище, Волинська область, .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук Світлана Петрівна, адреса: вул. Незалежності, 18б, м. Рожище, Волинська область.

Головуючий суддя І. Т. Гармай