УХВАЛА

03 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 335/6831/25

провадження № 61-918ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Ковальовим Дмитром Валерійовичем, на рішення Вознесенівського районного суду

м. Запоріжжя від 09 вересня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача грошові кошти в розмірі 16 (шістнадцяти) мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається рівнем розміру мінімальної заробітної плати, прийнятої в Україні на момент ухвалення рішення суду у цій справі. На момент звернення з позовом до суду розмір відшкодування моральної шкоди становить 128 000,00 грн.

На обґрунтування свого позову зазначає, що 15 лютому 2024 року в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000126 від 18 грудня 2023 року на підставі клопотання слідчого, погодженого з прокурором, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя накладено арешт на транспортний засіб, вилучений 07 лютого 2024 року слідчим під час обшуку (ухвала у справі № 335/1249/24, провадження № 1-кс/335/731/2024): марки Nissan Navara, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є позивач, як військовослужбовець та отримувач благодійної допомоги.

09 квітня 2024 року за клопотанням представника ОСОБА_1, як третьої особи, щодо майна якої вирішене питання про арешт, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа № 335/1249/24) скасовано арешт зазначеного вище транспортного засобу в частині заборони користування цим майном та відмовлено в задоволенні клопотання в частині розпорядження цим транспортним засобом.

14 травня 2025 року судовий розгляд кримінального провадження був завершений та вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя скасований арешт з вказаного транспортного засобу (справа № 333/5139/24). Вирок набрав законної сили 16 червня 2025 року.

З огляду на викладене, в період часу з 07 лютого 2024 року до 16 червня 2025 року, тобто протягом 16 календарних місяців до позивача органом досудового розслідування застосовувались заходи кримінально-правового впливу у вигляді арешту майна.

При цьому позивач не є особою, щодо якої здійснювалось кримінальне провадження і не мав у кримінальному провадженні процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого чи цивільного відповідача. Посилаючись на положення статті 130 КПК України, статей 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України позивач зазначає, що має право на відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок безпідставного застосування до нього заходів кримінально-правового впливу протягом 16 місяців. Крім того, на позивача чинним законодавством покладається обов`язок доказування тільки розміру шкоди. Факт завдання шкоди є преюдиціальним внаслідок застосування протягом певного проміжку часу до позивача заходів кримінально-правового характеру та відсутності судового підтвердження вини позивача у вчиненні будь-якого правопорушення.

2. Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня

2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Ковальова Д. В., до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури.

3. Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Запорізького апеляційного суду.

4. Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ковальовим Д. В., залишено без задоволення, а рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя

від 09 вересня 2025 року у цій справі - без змін.

Узагальнені доводи касаційної скарги

5. 15 січня 2026 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду звернувся ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Ковальова Д. В., з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2026 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Заявник наголошує, що судові рішення попередніх інстанцій ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального права.

7. ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанції не правильно послалися на постанови Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі

№ 686/7576/18, від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18, від 16 травня

2019 року у справі № 686/20079/18, від 22 травня 2019 року у справі № 686/24243/18, від 31 липня 2019 року у справі № 686/22133/18, від 18 грудня 2020 року у справі

№ 686/25718/19 та від 25 лютого 2021 року у справі № 686/27961/19.

Позиція Верховного Суду

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до

ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову у цій справі становить 128 000,00 грн, яка станом на 01 січня

2026 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 250 = 832 000,00 грн).

13. Отже ця справа, виходячи з ціни позову, за загальним правилом належить до категорії справ, рішення у яких відповідно до пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

14. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

15. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

16. Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

17. Обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

18. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

19. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

20. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

21. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

22. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

23. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Ковальовим Дмитром Валерійовичем, на рішення Вознесенівського районного суду

м. Запоріжжя від 09 вересня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара