РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

290/290/25

6/290/5/26

03 лютого 2026 рокуселище Романів

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шакалова А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву стягувача ОСОБА_1 про надання боржнику нового строку для подання звіту та застосування до боржника заходу процесуального примусу у виді штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 11.03.2017 у справі №290/126/17 присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця, починаючи з 02.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі судового рішення видано виконавчий лист №290/126/17 від 29.12.2017, який перебуває на виконанні в Корольовському ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (АСВП №58378743, Ідентифікатор доступу: В65Д10Е5АВ6Д). Боржник рішення суду не виконує.

Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року було задоволено заяву представника позивача про зобов`язання боржника подати звіт про виконання рішення суду. Боржника зобов`язано подати звіт про виконання рішення суду протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

13 листопада 2025 року дану ухвалу було направлено боржнику на адресу АДРЕСА_1 . 18 листопада 2025 року до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

На підставі викладеного, 26 січня 2026 року представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій просить надати боржнику новий строк для подання звіту та застосувати до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, оскільки в зазначений в ухвалі від 12 листопада 2025 року строк боржник звіт про виконання рішення до суду не подав.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису не здійснюється у зв`язку із розглядом заяви в порядку письмового провадження. Виклик сторін у судове засідання не здійснювався.

Дослідивши наявні матеріали справи, зважаючи на норми процесуального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року заяву стягувача ОСОБА_1 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання ухвали суду - задоволено. Зобов`язано боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали подати Романівському районному суду Житомирської області звіт про виконання судового рішення у справі №290/126/17.

Як вбачається із матеріалів справи від боржника повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України боржник вважається належним чином повідомленим.

Враховуючи встановлений ухвалою суду від 12 листопада 2025 року строк для подачі звіту про виконання ухвали суду - 10 днів, строк для подачі звіту про виконання ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року у справі №290/290/25, пр. 4-с/290/2/25, встановлений для ОСОБА_2 , сплив.

До суду не надходив звіт про виконання ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року у справі №290/290/25, пр. 4-с/290/2/25 ні засобами поштового зв`язку, ні через підсистему «Електронний суд».

Відтак, судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 не подав звіт у строк, встановлений ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року.

Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Однією із засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень (п. 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, передбачає, серед іншого, можливість суду зобов`язати боржника подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року зобов`язано боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) подати у 10-ти денний строк з моменту вручення йому ухвали суду звіт про виконання ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року у справі №290/290/25, пр. 4-с/290/2/25.

Вказане зобов`язання боржник ОСОБА_2 не виконав.

Частиною 6 ст. 453-4 ЦПК України передбачено, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 цього Кодексу, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 453-2 ЦПК України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання боржником відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Враховуючи те, що наразі ухвала Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року систематично не виконується, боржник не виконав обов`язок щодо подачі звіту про виконання рішення суду, на підставі положень ч. 6 ст. 453-4 ЦПК України суд вважає за необхідно встановити новий строк для подання звіту, який буде достатнім для підготовки та подання звіту про виконання судового рішення, а саме шістдесят днів з дня отримання цієї ухвали суду.

Одночасно з тим, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо застосування до боржника ОСОБА_2 заходу процесуального примусу у виді штрафу.

Частиною 4 ст. 453-4 ЦПК України передбачено, що суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 148 цього Кодексу. Якщо боржником є юридична особа та суд зобов`язав подати звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, захід процесуального примусу у виді штрафу застосовується до такого керівника.

Стаття 143 ЦПК України передбачає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках, з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

У відповідності до ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд може стягнути в дохід державного бюджету з відповідача, боржника чи їх керівників (якщо відповідач, боржник є юридичною особою) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», питання про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення і розгляд такого звіту є однією з форм судового контролю за виконанням судового рішення.

Частину 1 ст. 148 доповнено абзацом сьомим згідно з Законом № 4094-IX від 21.11.2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 4094-IX від 21.11.2024 року: справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Зважаючи на внесення змін до ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд вирішує питання про застосування до боржника ОСОБА_2 заходу процесуального примусу у виді штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає абзацу 7 ч. 1 ст. 148 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на тривалість невиконання судового рішення, негативний вплив цього на взаємовідносини між батьком та дитиною, суд вважає доцільним стягнути з боржника ОСОБА_2 на користь держави штраф у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», що становить 66 560,00 грн.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Частиною 6 ст. 453-4 ЦПК України передбачено, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 цього Кодексу, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати боржника ОСОБА_2 подати у 60-ти денний строк з моменту вручення йому даної ухвали суду звіт про виконання ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року у справі №290/290/25, пр. 4-с/290/2/25, а також про застосування до боржника ОСОБА_2 заходу процесуального примусу у виді штрафу розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560,00 грн.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 453-1 - 453-4 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Зобов`язати боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) подати у шістдесятиденний строк з моменту вручення йому даної ухвали суду звіт про виконання ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року у справі №290/290/25, пр. 4-с/290/2/25.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь держави штраф у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Ухвала про стягнення штрафу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Роз`яснити, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 ЦПК України, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 453-4 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 03 лютого 2026 року.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ