Справа № 346/5120/25
Провадження № 4-с/346/5/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі судді Васильковського В.В.

з участю секретаря Максим`юк М.А.

представника скаржника Юркевич Х.М.

представника заінтересованої особи Паращук М.В.

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє: адвокат Юркевич Христина Миколаївна на дії старшого державного виконавця Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук Марії Володимирівни, щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.2026 року, звернувшись до суду із даною скаргою, представник ОСОБА_2 , адвокат Юркевич Х.М., посилається на те, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного нерухомого майна подружжя. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2025 року у даній справі затверджено мирову угоду від 18 грудня 2025 року, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно з умовами п. 7 даної мирової угоди: «сторони домовились, що понесені позивачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , судові витрати у справі, загальний розмір яких становить - 30 000 (тридцять тисяч) грн. розділяються між сторонами в рівних частинах. Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , сплачує на рахунок позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , - 15 000 (п?ятнадцять тисяч) грн. судових витрат після винесення ухвали про затвердження мирової угоди судом». Умови мирової угоди відповідачем, ОСОБА_1 , не були виконані у визначений ухвалою суду строк. Тому, ОСОБА_2 , 22 січня 2026 року звернулася до Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного ухвали суду. Проте 23 січня 2026 року старшим державним виконавцем Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук Марією Володимирівною винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи це тим, що п. 7 Ухвали Коломийського міськрайонного суду у справі № 346/5120/25 від 30 грудня 2025 року не містить заходів примусового виконання. Дії старшого державного виконавця Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук Марії Володимирівни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23 січня 2026 року вважає неправомірними та такими, що порушують її права. Вважає, що у даному випадку вбачається необхідність застосування такого заходу примусового виконання як звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об?єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).Зазначене випливає із змісту пункту 7 Ухвали Коломийського міськрайонного суду від 30.12.2025 року у справі № 346/5120/25, в якій чітко вказано хто є боржником, а хто є стягувачем та сума коштів яка повинна бути стягнена з боржника. Повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання по причині відсутності заходів примусового виконання є надмірним формалізмом. Крім того, згідно п. 12 вищезазначеної ухвали Коломийського міськрайонного суду, сторони домовились, що : «у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень». Більше того, суд, після вказівки про закриття провадження у справі №346/5120/25 зазначає, що «ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. Звертає увагу на те, що рішення суду у формі ухвали про затвердження мирової угоди між сторонами є одним із видів судових рішень, що може бути подане до примусового виконання, у разі невиконання стороною затвердженої судом мирової угоди. Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 30.12.2025 року у справі № 346/5120/25 відповідає усім вимогам до виконавчого документа, відповідно до положень статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». У зв?язку із специфікою ухвали про затвердження мирової угоди, в даній ухвалі не може бути сформульовано текст по іншому аніж «сторони домовились...», при цьому, ухвала Коломийського міськрайонного суду від 30.12.2025 року у справі № 346/5120/25 містить єдиний пункт, який підлягає примусовому виконанню, що випливає з аналізу її змісту, крім того, в самій ухвалі зазначено, що вона є виконавчим документом та може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Тому, просить визнати дії старшого державного виконавця Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук Марії Володимирівни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.01.2026 року щодо примусового виконання ухвали Коломийського міськрайонного районного суду Івано-Франківської області у справі № 346/5120/25 від 30 грудня 2025 року незаконними; скасувати повідомлення старшого державного виконавця Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук Марії Володимирівни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.01.2026 року щодо примусового виконання ухвали Коломийського міськрайонного районного суду Івано-Франківської області у справі № 346/5120/25 від 30 грудня 2025 року; та зобов`язати уповноважених осіб Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняти до примусового виконання ухвалу Коломийського міськрайонного районного суду Івано-Франківської області у справі № 346/5120/25 від 30 грудня 2025 року.

02.02.2026 року від Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшло заперечення на скаргу, в якому посилаються на те, що 23.01.2026 державний виконавець Відділу Паращук М.В. винесла повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду № 346/5120/25 від 30.12.2025. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону у виконавчому документі має бути зазначена резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень. Однак, резолютивна частина вказаної вище ухвали Коломийського міськрайонного суду № 346/5120/25 від 30.12.2025 не передбачає заходів примусового виконання рішень. Таким чином, у вказаній ухвалі відсутня вказівка про заходи примусового виконання рішень, які формулюються термінами «стягнути» чи «зобов`язати». Ураховуючи, що резолютивна частина вказаної вище ухвали не містить заходів примусового виконання рішень («стягнути» чи «зобов`язати»), вказана ухвала не відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону, внаслідок чого вказана ухвала підлягає поверненню стягувачу на підставі пункту 6 частини 4 статті 4 Закону. Тому, просять відмовити у задоволенні скарги.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримала.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що він не відмовляється виконати мирову угоду та сплатити судовий збір, проте не знав строк та порядок його сплати.

Представник Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні проти скарги заперечила.

Дослідивши матеріалами скарги, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2025 року у даній справі затверджено мирову угоду від 18 грудня 2025 року, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно з умовами п. 7 даної мирової угоди: «сторони домовились, що понесені позивачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , судові витрати у справі, загальний розмір яких становить - 30 000 (тридцять тисяч) грн. розділяються між сторонами в рівних частинах. Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , сплачує на рахунок позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , - 15 000 (п?ятнадцять тисяч) грн. судових витрат після винесення ухвали про затвердження мирової угоди судом» (а.с. 98-99).

Відповідно до копії повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 23.01.2026 року, старшим державним виконавцем Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук М.В., винесено вказане повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи це тим, що п. 7 Ухвали Коломийського міськрайонного суду у справі № 346/5120/25 від 30 грудня 2025 року не містить заходів примусового виконання (а.с. 101).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону у виконавчому документі має бути зазначена резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу визначено частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Такою підставою є зокрема-виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Однак, суд вважає, що в резолютивна частина ухвали про затвердження мирової угоди від 30.12.2025 року, зокрема у п. 7, не містить заходів примусового виконання рішень.

Тому виконавець, приймаючи повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання діяв у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 450-452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Васильковський В. В.