МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

29 січня 2026 року Справа №370/203/26

Провадження №2/370/118/26

Суддя Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В., ознайомившись із позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , De Smedt Lieveke, судових виконавців Бельгії про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація), захист конституційного права приватної власності та усунення триваючого порушення права власності,

в с т а н о в и в :

27.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , De Smedt Lieveke, судових виконавців Бельгії про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація), захист конституційного права приватної власності та усунення триваючого порушення права власності, в якому просив:

витребувати з чужого незаконного володіння автомобіль Bentley Continental, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 у ОСОБА_3 та будь-яких осіб, які утримують зазначене майно за її заявою та волею, включаючи судових виконавців Бельгії та зобов`язати повернути його законному власнику ОСОБА_1 і заборонити будь-яким органам чи установам вимагати від власника ОСОБА_1 або його представника будь-які фінансові вимоги чи кошти, пов?язані з незаконним утриманням, зберіганням, евакуацією, транспортуванням або парковкою автомобіля Bentley Continental, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 з 23.09.25 року до дня повернення автомобіля, який вибув з володіння власника не з його волі та без правової підстави;

визнати, що зазначений автомобіль вибув з володіння Позивача не з його волі та утримується відповідачами без правової підстави;

допустити негайне виконання рішення суду в частині повернення автомобіля як єдиного ефективного способу захисту конституційного права власності;

стягнути з відповідачів судові витрати.

Як випливає з положень ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, вважаю, що у відкритті провадження необхідно відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 15 ст. 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

Статті 75-77 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлюють порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», згідно якого іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України (стаття 4 наведеного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.

Суди згідно із ч. 1 ст. 76 Закону України «Про приватне міжнародне право» розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа відповідач місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

За приписами ст. 77 Закону України «Про приватне міжнародне право», підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: 1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт; 2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні; 3) якщо у справі про спадщину спадкодавець громадянин України і мав в ній місце проживання; 4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні; 5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб підприємців; 6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України; 7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України; 8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні; 9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України; 10) в інших випадках, визначених законами України.

Статтею 22 Брюссельської постанови №44/2001 про міжнародну підсудність, виконання судових рішень у цивільних і торговельних справах передбачено виключну підсудність у справах з приводу нерухомого майна.

Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано (частина перша статті 40 наведеного Закону).

Статтею 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Як зазначається позивачем у позовній заяві, ОСОБА_3 є фізичною особою, яка звернулася із заявою про вчинення виконавчих дій у справі про оренду (в країні де проживає, тобто в Бельгії), в якій позивач не є учасником справи, і в ході яких, судовими виконавцями було вилучено майно позивача, автомобіль Bentley Continental, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 . На думку заявника, автомобіль фактично утримується судовими виконавцями Бельгії за вказівкою фізичної особи ОСОБА_3 . З огляду на вказані обставини, заявник з метою захисту свого конституційного права приватної власності та усунення триваючого порушення права власності звертається із позовом до українського суду за своїм місцем проживання. При цьому, зміст позовних вимог стосуються відповідачів De Smedt Lieveke (громадянки Бельгії) та судових виконавців Бельгії.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація), захист конституційного права приватної власності та усунення триваючого порушення права власності, підлягає розгляду судом держави, на території якої виник спір щодо рухомого майна.

Наведені обставини дають підстави вважати, що у разі відкриття провадження Макарівським районним судом Київської області буде мати місце порушення правил підсудності, адже фактично спір виник на території Королівства Бельгія та в результаті розгляду цивільної справи судом іншої держави.

Тому, звертає увагу позивача, що він має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до компетентного суду Королівства Бельгії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 186 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті провадження у справі надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 186, 260-261, 353-355, 497 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадженні у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , De Smedt Lieveke, судових виконавців Бельгії про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація), захист конституційного права приватної власності та усунення триваючого порушення права власності.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі негайно надіслати заявникові.

З електронною копією ухвали суду можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя А.В. Косенко